Номер провадження: 22-ц/813/8529/21 
Номер справи місцевого суду: 513/1169/15-ц
Головуючий у першій інстанції Рязанова К. Ю.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: 
Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Сегеди С.М., Комлевої О.С.,
За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 26 квітня 2021 року про відмову у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,-
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року, ОСОБА_2 звернулась до Саратського районного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.
Заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частині зі всіх видів заробітку, до повноліття доньки ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 березня 2016 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання по 800 (вісімсот) гривень, щомісячно, починаючи з 10 вересня 2015 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з індексацією відповідно до закону або зміни матеріального становища сторін, а також судовий збір у сумі 487,20 гривень.
13 серпня 2020 року до суду надійшла заява від відповідача із вимогою про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасування заочного рішення по даній цивільній справі.
Свою заяву ОСОБА_1 мотивував тим, що із заочним рішенням не згоден так, як участі у судовому засіданні не приймав, виходячи з того, що не був належним чином повідомлений про дати, час та місце кожного судового засідання, а тому не знав про такі повідомлення та відповідно не отримував жодного поштового повідомлення та судові повістки, в отриманні повідомлень не розписувався, а тому не міг повідомити суд про поважну причину своєї неявки у судове засідання. Як зазначає, ОСОБА_1 поважною причиною є той факт, що за місцем мешкання він не знаходився, оскільки відповідно до Указу Президента України був призваний у Збройні Сили України по частковій мобілізації в період часу з 14 липня 2015 року до 11 квітня 2016 року, що підтверджується копією його військового квитка. Копію заочного рішення отримав 12 серпня 2020 року. На підставі цього, просить суд поновити строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення та скасувати його.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 26 квітня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Саратського районного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року у цивільній справі №513/1169/15-ц.
Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Саратського районного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року у справі №513/1169/15-ц - залишено без розгляду.
Роз`яснено заявнику його право на повторне звернення до суду з даною заявою після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 26 квітня 2021 року та поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років та направити до суду першої інстанції для прийняття до розгляду заяви про перегляд заочного рішення Саратського районного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 щодо скасування ухвали Саратського районного суду Одеської області від 26 квітня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про поновленя строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Саратського районного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року, яка залишена судом без розгляду.
У відповіді на відзив, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу - задовольнити, скасувати ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 26 квітня 2021 року та поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.
В судове засідання, призначене на 07.10.2021 року, сторони не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Крім того, на електронну адресу суду, від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).   Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.
Так, судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частині зі всіх видів заробітку, до повноліття доньки ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 березня 2016 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання по 800 (вісімсот) гривень, щомісячно, починаючи з 10 вересня 2015 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з індексацією відповідно до закону або зміни матеріального становища сторін, а також судовий збір у сумі 487,20 гривень.
Встановлено, що відповідно до даних «Укрпошти» копію заочного рішення Саратського районного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року отримала мати відповідача - ОСОБА_1 , що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.60).
Залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без розгляду та відмовляючи ОСОБА_1 у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Саратського районного уду Одеської області від 29 лютого 2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що доказів поважних причин пропуску строку для подачі такої заяви ОСОБА_1 до суду надано не було.
       Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Станом на день винесення заочного рішення була чинною редакція Цивільного процесуального кодексу України, яка визначала, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії (стаття 228 ЦПК України).
15 грудня 2017 року набув чинності Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.
Згідно з вимогами ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Розгляд заяви здійснюється судом без повідомлення учасників справи.
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на перегляд заочного судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право на перегляд заочного рішення.
Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99).
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).
Обґрунтовуючи заяву про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_1 зазначив, що участі у судовому засіданні не приймав, виходячи з того, що не був належним чином повідомлений про дати, час та місце кожного судового засідання, а тому не знав про такі повідомлення та відповідно не отримував жодного поштового повідомлення та судові повістки, в отриманні повідомлень не розписувався, а тому не міг повідомити суд про поважну причину його неявки у судове засідання. Поважною причиною є той факт, що за місцем мешкання ОСОБА_1 не знаходився, оскільки відповідно до Указу Президента України був призваний у Збройні Сили України по частковій мобілізації в період часу з 14 липня 2015 року до 11 квітня 2016 року, що підтверджується копією його військового квитка.
В поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає, що копію заочного рішення він отримав 12.08.2020 року і того ж дня звернувся із заявою про перегляд заочного рішення та поновлення строку для подання цієї заяви. ОСОБА_1 також зазначає, що поважною причиною є той факт, що 10.09.2015 року коли ОСОБА_2 звернулась з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, а також на період розгляду справи до 29.02.2016 року апелянт за місцем мешкання не знаходився, оскільки відповідно до Указу Президента України був призваний у Збройні Сили України по частковій мобілізації в період часу з 14 липня 2015 року до 11 квітня 2016 року. Крім того апелянт також зазначає, що суд першої інстанції не встановив всі обставини справи, оскільки його мати, як зазначено в оскаржуваній ухвалі не отримувала копії заочного рішення Саратського районного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року.
На вказані посилання апелянта, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інтанції, в матеріалах справи міститься протокол судового засіданні від 09 жовтня 2015 року Біляївського районного суду Одеської області, в якому зазначено наступне. Розглянувши у відкритому судовому засіданні судове доручення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на дитину та на утримання позивачки, про допит відповідача в порядку судового доручення, суд встановив особу відповідача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також зазначено, що останній відмовився від отримання копії позовної заяви з додатками. Позов не визнає, так як ця людина нічого не дасть дитині. Не бажає щоб справа розглядалась без нього, але він не може явитися в судове засідання, так він знаходиться на військовій службі. Позов про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини по догляду за дитиною до 3 років визнає, але в позовній заяві не правильно вказані його дані, а саме рік народження та місце проживання (а.с.25).
Тобто, з вказаного вбачається, що відповідач ОСОБА_1 був обізнаний про те, що на розгляді у Саратському районному суді Одеської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 , що спростовує твердження відповідача про те, що він не був обізнаний про розгляд даної справи.
Крім того, з повідомлення про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи на а.с.60 вбачається, що згідно даних «Укрпошти» копію заочного рішення Саратського районного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року отримала мати відповідача - ОСОБА_1 .
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, і які регулюють відносини між ними.
Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу (пункт 99 Правил надання послуг поштового зв`язку).
Тобто, посилання апелянта щодо не отримання копії заочного рішення Саратського районного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року, спростовуються доказами наявними в матеріалах справи, оскільки відповідачу була вручена копія заочного рішення суду відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки вона була отримана повнолітнім членом сім`ї, а саме матір`ю ОСОБА_1 і жодних доказів на спростування зазначеного суду не надано.
При цьому, за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Крім того, в матеріалах справи містяться заперечення на заяву про видачу дубліката виконавчого листа (а.с.101), які надійшли на адресу суду 26 листопада 2019 року, в яких в описовій частині, відповідач зазначає наступне: «На розгляді Саратського районного суду Одеської області знаходиться заява від 12 листопада 2019 року ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа, який було видано на підставі заочного рішення Саратського районного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року».
Вищенаведені обставини дають суду підстави вважати, що ОСОБА_1 був повідомлений про оскаржуване заочне рішення ще до свого звернення до суду 07 серпня 2020 року з заявою про видачу копії заочного рішення.
У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що копію заочного рішення ним було отримано лише 12 серпня 2020 року, після того як він електронною поштою звернувся до Саратського районного суду Одеської області із заявою про видачу копії рішення 07 серпня 2020 року, однак суд до вказаних доводів відноситься критично, з огляду на вищевикладені обставини.
Частиною 1 ст.44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
З копії військового квитка вбачається, що відповідач був призваний у Збройні Сили України по частковій мобілізації з 14 липня 2015 року до 11 квітня 2016 року. Разом з тим, заява не містить обґрунтування чому після припинення військової служби у 2016 році відповідач у встановлений законом строк не звернувся із заявою про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 29 лютого 2016 року та скасування вказаного заочного рішення, оскільки як свідчать вище досліджені судом матеріали, відповідач був присутній у судовому засіданні 09 жовтня 2015 року, копію заочного рішення отримала мати відповідача. Також, відсутні обґрунтування чому після того, як відповідач надав заперечення на заяву про видачу дубліката виконавчого листа 26 листопада 2019 року, і вже будучи достовірно обізнаним про заочне рішення від 26 лютого 2016 року, останній не звернувся із заявою про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.
На підставі вищевказаного слід зазначити, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справи «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що апелянт не надав суду доказів щодо поважності причин пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення суду від 29.02.2016 р., як і не надав доказів та обгрунтувань того, що апелянт вчинив усі можливі та залежні від нього дії, спрямовані на своєчасне оскарження заочного рішення, тому суд приходить до висновку, що заява про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.
       За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи нічим не обґрунтовані, висновків суду не спростовують, в зв`язку з чим рішення суду у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41. 
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.        
Ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 26 квітня 2021 року про відмову у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 18.10.2021 року.

Головуючий                                                                 Т.В. Цюра

Судді:                                                                  С.М. Сегеда

О.С. Комлева