УХВАЛА
Іменем України
01 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 766/5807/21
провадження № 61-16937ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича; стягувач - акціонерне товариство «Альфа-Банк»,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д. С.; 
стягувач - акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»).
Вимоги скарги мотивовані тим, що постановою приватного виконавця Виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д. С. від 31 березня 2021 року відкрито виконавче провадження № 64991905 з виконання виконавчого листа від 15 серпня 2016 року, виданого Херсонським міським судом Херсонської області у справі № 668/15243/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором від 01 листопада 2007 року №2102/1107/71-068 в сумі 
468 660,06 грн.
Заявник зазначає про отримання постанови 02 квітня 2021 року та подальше ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, дотримання ним, встановленого статтею 449 ЦПК України 10-ти денного строку для оскарження та посилається на наступні обставини.
15 серпня 2016 року Херсонським міським судом Херсонської області ПАТ «Альфа-Банк» був виданий виконавчий лист № 668/15243/14-ц, із зазначенням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання - один рік. Отже, річний строк виконавчого листа 
з 30 вересня 2015 року по 30 вересня 2016 року.
ПАТ «Альфа-Банк» 21 вересня 2016 року вперше подав до державної виконавчої служби виконавчий лист від 15 серпня 2016 року № 668/15243/14-ц та заяву про відкриття виконавчого провадження.
З 23 вересня 2016 року по 29 березня 2018 року виконавчий лист від 15 серпня 
2016 року перебував на виконанні в Суворовському РВ ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області, виконавче провадження № 52311576, яке 29 березня 2018 року постановою державного виконавця було повернуте стягувачу, на підставі пункту другого частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», про що державним виконавцем на оригіналі виконавчого листа був зроблений відповідний запис.
Посилаючись на норми статті 12 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, частини першої статті
58 Конституції України, вказує, що після прийняття рішення ДВС від 29 березня 2018 року про повернення стягувачу виконавчого листа від 15 серпня 2016 року №668/15243/14-ц, розпочався перебіг річного строку для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, який закінчився 29 березня 2019 року.
30 березня 2021 року АТ «Альфа-Банк» повторно звернувся із заявою про примусове виконання виконавчого листа від 15 серпня 2016 року № 668/15243/14-ц, яку подав до приватного виконавця Херсонської області Манікіна Д. С., більше ніж один рік після винесення державним виконавцем постанови про повернення його стягувачу. При цьому у виконавчому листі судом визначено строк пред`явлення до виконання один рік, який не був поновлений.
Зазначає, що і при повторному пред`явленні виконавчого листа банком не був дотриманий навіть визначений Законом трирічний строк.
Постанова приватного виконавця Манікіна Д. С. 31 березня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 64991905 суперечить вимогам пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», за яким державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання.
Таким чином, приватний виконавець Херсонської області Манікін Д. С. 31 березня 
2021 року неправомірно відкрив виконавче провадження № 64991905 та вчинив виконавчі дії і приймав рішення щодо примусового стягнення з нього грошових коштів, чим порушив його права.
Крім того, заявник посилається на те, що приватним виконавцем за зазначеною заявою банку, не перевірені в установленому законом порядку повноваження представника банку Прокопець Ю. Р. за довіреністю від 02 вересня 2020 року №013631/20 та повноважень посадових осіб щодо видачі довіреності представнику. Вважає, що за таких обставин, у приватного виконавця не виникло достатніх підстав для прийняття до виконання виконавчого листа, а тому його дії щодо прийняття до виконання виконавчого документу, відкриття виконавчого провадження №64991905 та визнання заявника боржником за цим виконавчим документом є протиправними, такими що порушують права заявника.
Також заявник зазначає, що приватним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, в яких вказано лише перелік банків внаслідок чого накладено арешт на відкритий картковий кредитний рахунок заявника, кошти на якому є кредитними та не належать заявнику, що унеможливлює їх списання для погашення заборгованості. Приватний виконавець повинен був здійснити відповідні перевірки, проте не виконав вимоги статей 1, 2, 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що застосовані заходи примусового стягнення є неефективними та призвели до протиправних обмежень прав заявника щодо здійснення розрахункових операцій за кредитними зобов`язаннями.
З урахуванням наведеного, просив суд визнати протиправними дії приватного виконавця округу Херсонської області Манікіна Д. С. щодо прийняття до виконання виконавчого листа від 15 серпня 2016 року, виданого Херсонським міським судом Херсонської області у справі № 668/15243/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» грошових коштів на суму 468 660,06 грн, визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця Виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д. С. від 31 березня 2021 року про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника, постанови від 01 квітня 2021 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадження №64991905 за виконавчим листом від 15 серпня 2016 року, виданим Херсонським міським судом Херсонської області у справі №668/15243/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» грошових коштів на суму 
468 660,06 грн.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2021 року скаргу  ОСОБА_1 задоволеного. Визнано протиправними дії приватного виконавця Виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д. С. щодо прийняття до виконання виконавчого листа від 15 серпня 2016 року, виданого Херсонським міським судом Херсонської області у справі №668/15243/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» грошових коштів на суму 468 660,06 грн.
Визнано протиправними та скасовано постанови приватного виконавця Виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д. С. від 31 березня 2021 року про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника, постанови від 01 квітня 
2021 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадження №64991905 за виконавчим листом від 15 серпня 2016 року, виданого Херсонським міським судом Херсонської області у справі №668/15243/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» грошових коштів на суму 468 660,06 грн.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року апеляційну скаргу приватного виконавця Виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д. С. задоволено.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2021 року, скасовано, постановлено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та дії приватного виконавця.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
12 жовтня 2021 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу 
 ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 21 вересня 
2021 року.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Судами встановлено, 15 серпня 2016 року Херсонським міським судом Херсонської області видано виконавчий лист № 668/15243/14-ц у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в загальній сумі 468 660,06 грн.
29 лютого 2018 року постановою старшого державного виконавця Суворовського районного ВДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області Міндри К. С. про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 52311576 встановлено, що у боржника ОСОБА_1 відсутнє майно, в межах якого може бути звернено стягнення. На підставі пункту другого частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 668/15243/14, виданий 15 серпня 2016 року Херсонським міським судом Херсонської області, повернуто стягувачу.
26 березня 2021 року АТ «Альфа-Банк» поштовим відправленням направлено приватному виконавцю Манікіну Д. С. заяву про прийняття до виконання виконавчого документу.
31 березня 2021 року постановою приватного виконавця Манікіним Д. С. ВП № 64991905 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 668/15243/14-ц, виданого 15 серпня 2016 року Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 468 660,06 грн заборгованості, яка виникла станом на 01 жовтня 2014 року за кредитним договором 
від 01 листопада 2007 року № 2102/1107/71-068.
Вказану постанову приватним виконавцем Манікіним Д. С. 31 березня 2021 року направлено ОСОБА_1 , яку він отримав 02 квітня 2021 року.
Також, 31 березня 2021 року приватним виконавцем Манікіним Д. С. винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 624,20 грн; стягнення з боржника основної винагороди в сумі 46 866,01 грн; накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 516 150,27 грн. 
Постанову про арешт коштів боржника від 31 березня 2021 року приватним виконавцем Манікіним Д. С. направлено 31 березня 2021 року ОСОБА_1 .
На запит приватного виконавця Манікіна Д. С. надійшла відповідь від Державної фіскальної служби щодо наявних рахунків боржника, а саме в АТ «А-Банк», зазначений номер рахунку 
Постановою приватного виконавця Манікіним Д. С. ВП № 64991905 від 01 квітня 
2021 року накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках в АТ «А-Банк», а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів
516 150,27 грн.
Постанову про арешт коштів боржника від 01 квітня 2021 року приватним виконавцем Манікіним Д. С. направлено 01 квітня 2021 року ОСОБА_1 .
Згідно частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Тлумачення частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» 
Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).
Враховуючи вищевикладені вимоги закону та встановлені обставини справи, апеляційний суд дійшов правильного висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та відмову в задоволенні скарги, оскільки у зв`язку із поверненням банку виконавчого листа 
29 березня 2018 року, відбулось переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому звернувшись повторно із заявою про його примусове виконання 26 березня 2021 року стягувачем не було пропущено строк пред`явлення виконавчого листа № 668/15243/14-ц до виконання.
Відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
Таким чином, наявність постанови про відкриття виконавчого провадження зумовлює обов`язок приватного виконавця для належного виконання рішення суду у тому числі з урахуванням вимог статей 13, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження» щодо накладення не пізніше наступного робочого дня після виявлення рахунків, накладення арешту на майно (кошти).
Відповідно до вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Таким чином, апеляційний суд, встановивши, що приватний виконавець в межах своїх повноважень та на виконання вимог закону здійснив відповідний запит до Державної фіскальної служби України про наявність рахунків у банківських установах та отримавши відповідь, виніс постанову про арешт коштів боржника від 01 квітня 2021 року, дійшов до правильного висновку, що під час здійснення виконавчих дій приватний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК 
України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича; стягувач - акціонерне товариство «Альфа-Банк», відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                    В. М. Коротун
С. Ю. Бурлаков
М. Є. Червинська