ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року		Справа № 817/1643/18 пров. № А/857/15746/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Затолочного В.С., Кушнерика М.П.,
при секретарі судового засідання – Петрунів В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування «Захід» Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання дій/бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року (суддя Щербаков В.В., м.Рівне, повний текст складено 13 травня 2021 року), -
ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року у справі №817/1643/18 за нововиявленими обставинами (далі – Заява, Рішення суду відповідно).
Вказана Заява мотивована тим, що після закінчення судового розгляду цієї справи були виявлені обставини, які свідчать про помилковість Рішення суду. Нововиявленими обставинами є: отримання публічної інформації на запит позивача від 21.10.2019 з якої встановлено той факт, що жодної інформації про перебування позивача у розпорядженні під час проходження ним військової служби у його особово-пенсійній справі немає; отримання інформації на запит від 30.09.2019 з відповіді на який встановлено, що від Оперативного командування «Захід» Сухопутних військ Збройних Сил України (далі – Оперативне командування, СВ ЗСУ відповідно) матеріали щодо виведення позивача у розпорядження не надходили, відповідно наказ Командувача СВ ЗСУ стосовно виведення ОСОБА_1 у розпорядження не видавався. Що свідчить про те, що позивач жодного дня не був  розпорядженні через відсутність для цього підстав. Крім того, з відповіді Оперативного командування від 28.10.2019 встановлено, що у відповідача були відсутні підстави для зняття з позивача щомісячної додаткової винагороди.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у задоволенні Заяви відмовлено. Рішення суду залишено в силі.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та Рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.
В апеляційній скарзі, з посиланням на окремі обставини справи вказує, що обставини наведені ним у Заяві не були відомі та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи та ним не заявлялось що позбавлення військових посад (штатних посад) законодавством не передбачено, що є виключно протиправним. Зазначає, що висновки наведені у Рішенні суду є лише припущеннями та не відповідають вимогам законодавства.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що вказані заявником обставини, не змінюють правового регулювання спірних відносин та не доводять факту допущення судом помилки при вирішенні спору, а тому підстави для задоволення Заяви та скасування Рішення суду відсутні. Крім цього, вказав, що наведені у Заяві позивача підстави для перегляду Рішення суду не є нововиявленою обставиною в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС).
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального та процесуального права з огляду на таке.
Судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що Рішенням суду, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року (далі – Постанова суду), ОСОБА_1 відмовлено в позові до Оперативного командування про визнання дій/бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Верховного Суду від 6 травня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на Рішення суду та Постанову суду.
Предметом розгляду зазначеної справі були позовні вимоги про:
1) визнання протиправними дій/бездіяльності Оперативного командування щодо не призначення підполковника ОСОБА_1 на іншу рівнозначну посаду в ході проведених організаційних заходів, які завершилися із прийняттям наказу від 31.07.2017 №172 (далі – Наказ №172) щодо виконання спільних Директив Міністерства оборони України та Генерального штабу ЗСУ від 26.04.2017 №Д-322/1/5дск, від 25.05.2017 №Д-322/1/6дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2017 році» (далі – Директиви, МОУ відповідно);
2) визнання протиправними дій/бездіяльності Оперативного командування щодо залишення підполковника ОСОБА_1 на посаді старшого офіцера відділу напрямків Управління територіальної оборони Управління Оперативного командування (яка не передбачена штатом №01/132 Управління Оперативного командування, в період з 31.07.2017 по 18.09.2017;
3) зобов`язання Оперативного командування вчинити дії щодо призначення підполковника ОСОБА_1 , за наслідком проведених організаційних заходів, які завершилися із прийняттям Наказу №172 щодо виконання вищевказаних спільних Директив, на іншу рівнозначну посаду з 31.07.2017 до часу його звільнення з лав ЗСУ.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що у зв`язку із затвердженням свідоцтва про хворобу (20.07.2017), яким військовослужбовця визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час, перебування позивача у розпорядженні відповідного командира (начальника) здійснювалося на підставі підпункту 10 абзацу 1 пункту 116 Положення №1153/2008 до звільнення з військової служби. На момент прийняття рішення військово-лікарської комісії Західного регіону проведення організаційних заходів щодо виконання спільних Директив МОУ та Генерального штабу ЗСУ, не завершилися. Відтак, підставою звільнення ОСОБА_1 з військової служби є саме визнання його у встановленому законом порядку непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у військовий час, а не, як вважає позивач, за наслідком проведення організаційних заходів, що, власне, зазначено у самому наказі від 13.09.2017 №318: «…звільнити з військової служби: у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я)…». Під час проведення процедури звільнення ОСОБА_1 з військової служби на території України, зокрема і у Рівненської області, не було введено воєнного стану, а тому особа непридатна до військової служби апріорі не може бути призначена чи переведена на посаду в ЗСУ в мирний час. 
Відповідно до частин першої, другої статті 361 КАС судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами. 
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Усталеною є позиція Верховного Суду щодо розуміння пункту 1 частини другої статті 361 КАС (зокрема, але не виключно постанови від 2 травня 2018 року у справі № 303/3535/16, від 30 січня 2020 року у справі №127/2-а-4944/11, від 10 червня 2021 року у справі №759/7715/19, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, від 3 лютого 2021 року у справі № 826/20239/16), відповідно до якої, якщо її систематизувати, нововиявлені обставини – це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.
До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: 1) існування цих обставин на час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; 2) на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; 3) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Відповідно до частини четвертої статті 361 КАС не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Не належать до нововиявлених обставин нові докази або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову, спрямоване на переоцінку встановлених судом обставин. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 820/1400/17 зазначав, що інститут перегляду судових рішень у адміністративних справах за нововиявленими обставинами є додатковою гарантією та можливістю реалізації основного завдання адміністративного судочинства – ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. За своєю суттю він докорінно відрізняється від права на апеляційне або касаційне оскарження судових рішень. Інститут перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами спрямований на забезпечення додаткової можливості особі домогтися перегляду судового рішення з підстав наявності таких обставин навіть після використання права апеляційного та/або касаційного перегляду судових рішень, якими закінчено розгляд справи, і особа позбавлена можливості повторно звертатись до суду з таким самим позовом (до того самого відповідача, про той самий предмет спору і з тих самих підстав) і вимагати нового розгляду адміністративного спору з урахуванням нової обставини, яка має суттєве значення для його вирішення, але не була врахована судом при ухваленні судового рішення.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 вказала, що підставою перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Апеляційний суд вважає, що обставини, на які посилається заявник, не відповідають критеріям, про які вказано у вищенаведених постановах Верховного Суду щодо правового змісту поняття «нововиявлених обставин» як підстави для перегляду судового рішення у такому порядку.
Доводи заявника наведені ним у заяві та апеляційній скарзі свідчать про намір переконати суд здійснити переоцінку доказів, здійснену в процесі розгляду справи №817/1643/18, а також розглянути спір, фактично змінюючи підстави позову. Такі доводи у своїй сукупності зводяться до незгоди із правовою позицією суду першої та апеляційної інстанції та ухваленим судовим рішенням, однак, не є підставою, з якою норми КАС пов`язують можливість перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення Заяви ОСОБА_1 та скасування Рішення суду.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 361, 368 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 8 жовтня 2021 року.