П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 523/18906/21	
Головуючий в 1 інстанції: Середа І.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанов та закриття провадження,-

В С Т А Н О В И В:
В жовтні 2021 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до УПП в Одеській області ДПП (далі – відповідач), в якому просив:
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.10.2021 року серії ЕАО №4864027;
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.10.2021 року серії БАБ №120769.
В обґрунтування заявлених позовних вимог було зазначено, що вказані постанови винесені безпідставно, оскільки співробітники поліції зупинили автомобіль з метою перевірки наявності страхового полісу за відсутності порушень ПДР, що, на думку позивача, є неправомірною вимогою. Після відмови надати документи було повідомлено про вчинення іншого правопорушення, а саме, позивач перед перестроюванням з лівої смуги в праву не подав сигнал світловим покажчиком повороту, однак докази на підтвердження цього факту інспекторами надано не було. Позивач вважає, що оскільки розгляд справи здійснено під час його телефонної розмови з оператором гарячої лінії 102, дії інспекторів є протиправними. Також позивач посилається на відсутність в оскаржуваних постановах відмітки про технічний засіб, яким здійснено відеозапис. Разом з цим, позивачем зазначено, що він не змінював напрямок руху, а перестроювався, тому його притягнення до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП також є протиправними. Крім того, позивач вказував на те, що порушення п.9.2.б) ПДР не є правопорушенням передбаченим ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки в правилах відсутній термін перестроювання. Позивач також скаржиться на те, що йому не було пояснено належним чином дії інспекторів та підстави складення постанов на його прохання, інспектори взагалі відмовилися від розмови, не надали можливості для надання доказів, здійснені в постановах записи про проставлення підписів не відповідають дійсності, оскільки позивач не відмовлявся від підписання постанов. Постанови винесено з істотним порушенням прав та гарантій, оскільки були винесенні на дорозі, а тому він не мав часу та фізичної можливості скористатися своїми правами.
Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 10.11.2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2021 року інспектором Гузовським Д.В. відносно позивача складено постанову серії ЕАО №4864027 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн..
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 05.10.2021 року о 15.31 год. в м. Одесі по пр. Добровольського, 90 водій керував транспортним засобом Toyota Prado, номерний знак НОМЕР_1 , та відмовився пред`явити посвідчення водія, чим порушив п.2.4.а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.
Також, 05.10.2021 року інспектором Горошко А.А. відносно позивача складено постанову серії БАБ №120769 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн..
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 05.10.2021 року о 15.18 год. в м. Одесі пр. Добровольського, 89, керуючи транспортним засобом Toyota Prado, номерний знак НОМЕР_1 , позивач перед перестроюванням з лівої смуги в праву смугу дороги не подав сигнал світловим покажчиком повороту, чим порушив п.9.2.б ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що інспектори поліції діяли в межах наданих їм повноважень та відповідно до діючого законодавства. Оскаржувані постанови є правомірними та обґрунтованими.
Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ст.122 та ст.126 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення
Згідно ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, зокрема, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.
Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.
Статтею 252 КУпАП та Інструкцією передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, з наведених норм вбачається, що на місці вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП, органами Національної поліції виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, без складення протоколу.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст.251 КУпАП.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, на підтвердження правомірності своїх дій та порушення позивачем норм ПДР, інспекторами було надано суду компакт-диск з відеозаписами з нагрудних камер інспекторів та з камери закріпленої у службовому транспортному засобі.
Щодо порушення позивачем а) п.2.4 ПДР, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з пп.а, г) п.2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
За пп.а) п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Згідно ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний:
- мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством;
- виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством,Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний:
а) зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху;
б) тримати руки в полі зору поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України і не виходити з транспортного засобу без дозволу;
- на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.
Також, відповідно до п.21.3 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.
Отже, з наведених норм вбачається, що водій транспортного засобу повинен на вимогу інспектора поліції пред`являти такі документи, як посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; реєстраційний документ на транспортний засіб; та інші.
Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що після зупинки автомобіля поліцейським було запропоновано водію надати посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль та страховий поліс з посиланням на те, що в нього є підстави вважати, що водієм вчинено адміністративне правопорушення. Позивач повідомив, що підстав для зупинки не має тому документи надавати не буде і став телефонувати, від спілкування відмовився, підняв скло водійської двері.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова серії ЕАО №4864027 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП є обґрунтованою та правомірною.
Щодо порушення позивачем пп.б) п.9.2 ПДР, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п.1.10 ПДР, маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.
Відповідно до вимог п.9.2.б) ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Кодексом України про адміністративне правопорушення визначена відповідальність за порушення ПДР, а саме ст.122 Перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.
За нормами ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як слідує з відеозапису, наданого відповідачем, позивач здійснював перестроювання з лівої смуги в праву і при цьому не подав сигнал світловим покажчиком повороту вправо, чим порушив п.9.2.б) ПДР.
Відповідальність за вказане правопорушення передбачена нормами ч.2 ст.122 КУпАП.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що твердження позивача про те, що він не змінював напрямок руху, а здійснив маневр перестроювання в праву смугу, тому його дії не підпадають під дії ст.122 КУпАП, є безпідставними, оскільки вказана норма передбачає відповідальність, в тому числі, і за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при перестроюванні, повороті або розвороті. 
Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова серії БАБ №120769 від 05.10.2021 року є цілком обґрунтованою та скасуванню не підлягає.
Крім цього, з долученого до матеріалів відеозапису вбачається, що позивач на неодноразове роз`яснення прав та необхідність складення постанови і проведення розгляду справи з можливістю демонстрації зафіксованого правопорушення не реагував, відмовлявся спілкуватися. Також після складення постанови на пропозицію поліцейського ознайомитися з постановами і отримати їх позивач відмовився, при цьому жодних клопотань щодо надання можливості отримати правову допомогу не заявляв.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.311, ст.272, ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325 КАС України, апеляційний суд,–

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Джабурія О.В.    Вербицька Н. В.