ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1550/21 Справа № 201/7354/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 жовтня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Боброва В.О. на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:
захисника особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності                          ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2021 року ОСОБА_1 10 липня 2021 року о 15.45 год. в м. Дніпрі по вул. Лазаряна, буд. 3 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest № 6820» та проведення огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та провадження закрити.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Звертає увагу, що направлення до медичного закладу за участю ОСОБА_1 не складалось та останній не відмовлявся від підпису в ньому. Вважає, що сама по собі відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою “Драгера” не є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Звертає увагу, що в момент спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 транспортним засобом не керував. Вказує, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та зміст протоколу про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, захисник Бобров В.О. заявив клопотання про розгляд справи за відсутності останнього, який не брати участь у розгляді справи через погане самопочуття, у зв`язку з чим справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 .
       Суд апеляційної інстанції заслухавши пояснення захисника Боброва В.О., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. 
Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено два види об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, відповідно до якого  ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; відеозаписом з бодікамери поліцейського; а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови  ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.
Факт керування  ОСОБА_1 10 липня 2021 року о 15.45 год. транспортним засобом Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів, зокрема, поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими у суді першої інстанції, а тому доводи апеляційної скарги захисника про те, що в момент спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не заслуговують на увагу та не спростовують висновки суду першої інстанції про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи захисника про те, що  ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, спростовуються відеозаписом з бодікамери поліцейського, з якого чітко слідує відмова ОСОБА_1 , як від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора “Драгер”, так і від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.
Посилання захисника на те, що направлення до медичного закладу за участю ОСОБА_1 не складалось та останній не відмовлявся від підпису в ньому, не заслуговують на увагу, оскільки як слідує зі змісту наявного у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, складеного інспектором 1 взводу 3 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області, направлення лише підтверджує встановлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. При цьому вказане направлення не передбачає спеціальної графи для підпису особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції критично відноситься до посилань захисника в апеляційній скарзі щодо нероз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 прав, передбачених КУпАП, та змісту протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №134281 містить власноручно поставлений ОСОБА_1 підпис про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також про ознайомлення зі змістом протоколу та отримання копії протоколу.
В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Певні недоліки у протоколі про адміністративне правопорушення, на які посилається захисник, не впливають на суть розгляду даної справи та не перешкоджають суду досягти завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, а також встановити обставини події адміністративного правопорушення, крім того істотно не порушують прав та свобод учасників процесу та не впливають на реалізацію ними своїх процесуальних прав та обов`язків.
Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Боброва В.О. — залишити без задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот