ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року	Львів	Справа № 380/7772/21 пров. № А/857/13565/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.
суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року у справі №380/7772/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
суддя в 1-й інстанції Гулкевич І.З.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення – не зазначено,
дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

                                               В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – апелянт 1, позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – апелянт 2, відповідач, ГУ ПФ України у Львівській області), в якій просить:
-          визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань перерахунків пенсій №9 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФ України у Львівській області №1300-5212-8/40432 від 07.05.2021 в частині відсоткового розрахунку від суми місячної заробітної плати та обмеження максимального розміру пенсії;
-          зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до довідки Львівської обласної прокуратури №21-812 вих-21 від 12.04.2021 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, з розрахунку 90% від суми місячного заробітку без обмеження максимального розміру пенсії, з виплатою різниці суми нарахованої після перерахунку та фактично отриманої пенсії за минулий період, а саме з 01.04.2021.
Позивач у позові зазначив про те, що перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до положень Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від заробітної плати, однак відповідач протиправно провів перерахунок пенсії в розмірі 60% від заробітної плати та обмежив пенсійні виплати граничним розміром чим порушив його конституційні права щодо пенсійного забезпечення. Просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 позов задоволено частково; визнано протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.04.2021 у розмірі 90 % від заробітної плати, викладену у листі від 07.05.2021 №1300-5212-8/40432; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідки Львівської обласної прокуратури від 12.04.2021 № 21-812 вих.21, з 01.04.2021, з розрахунку 90 відсотків від місячної (чинної) заробітної плати; у задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у виді судового збору в сумі 454,00 грн..
ОСОБА_1 не погодившись із судовим рішенням в частині позовних вимог у задоволенні яких відмовлено, оскаржив його в апеляційному порядку (апеляційна скарга від 23.07.2021), зокрема просив скасувати таке в частині незадоволених позовних вимог (відмови у зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії без обмеження максимального її розміру з виплатою різниці суми, нарахованої після перерахунку та фактично отриманої пенсії за минулий період, а саме з 01.04.2021), ухвалити нову постанову про визнання протиправним та скасування рішення відповідача та повне задоволення цих позовних вимог, що були викладені у позовній заяві від 13.05.2021 та змінити рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 в частині розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору в сумі 908,00 грн..
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неналежно проаналізував доводи позовної заяви про неможливість застосування до перерахунку пенсії позивачу пенсії норми чинного законодавства про обмеження її максимального розміру, а тому у задоволенні відповідної позовної вимоги відмовив. Вважає, що в основі позовних вимог про зміну відсоткового співвідношення пенсії до середньомісячного заробітку та неможливість застосування обмеження максимального розміру пенсії лежать єдині правила чинності закону в часі, проте у кожному з цих випадків вони по-різному витлумачені та застосовані судом. Тому у цій частині рішення суду є непослідовним та внутрішньо суперечливим, а тому підлягає скасуванню.
Також зауважив, що ухвалу Верховного Суду у справі №400/6132/20 від 04.02.2021 наведено в обґрунтування позиції суду некоректно (ухвала про відмову у відкритті провадження у справі як зразковій), оскільки у цій справі згодом П`ятим апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову від 15.06.2021, якою зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру, а також із виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії за попередній період.
Стосовно вимоги про виплату різниці між виплаченою та перерахованою пенсією з 01.04.2021, яку судом першої інстанції визнано передчасною, апелянт 1 зазначив, що мотивувальна частина рішення суду в цій частині суперечить резолютивній, оскільки суд зобов`язав здійснити відповідача відповідний перерахунок.
Враховуючи, що у листі-відповіді від 07.05.2021 наведено мотиви, з яких відповідач відмовив у задоволені вимог про перерахунок пенсії, тобто констатовано неможливість реалізації права на перерахунок пенсії, а відповідний лист-відповідь документально це оформив та став фактичною перешкодою для реалізації цього права, а тому йдеться про оскарження саме рішення органу державної влади. Зазначене порушення слугувало підставою позову.
Варто зауважити, що суд лише визнав протиправною відмову, однак не скасував самого рішення відповідача у цій частині.
Апелянт 1 вважає, що оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на його користь має бути стягнута вся сума судового збору.
Також просив стягнути з відповідача сума судового збору за подання апеляційної скарги.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, однак подав апеляційну скаргу на вказане судове рішення в частині позовних вимог про задоволення позову, просив скасувати рішення суду першої інстанції у відповідній частині та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у поданій апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано, що підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулювали ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789).
Так відповідно до ч. 13 ст. 50-1 цього Закону, обчислення (перерахунок) пенсій провадився за матеріалами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Частиною 18 ст. 50-1 Закону №1789 передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсій проводився з першого числа місяця, що йде за тим місяцем, в якому настали обставини, що тягнули зміну розміру пенсії. 
З 14.10.2014 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697 (далі - Закон №1697), а Закон №1789, зокрема і ст. 50-1 (крім ч. 3, ч .4, ч. 6 та ч. 11) - втратила чинність.
Тому, питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, в тому числі і позивача регулює ст. 86 Закону №1789, де в п. 20 зазначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. 
Водночас, Законом України від 27.03.2014 №1166-УІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» XII внесено зміни в ст. 50-1 Закону №1789 де змінено відсоток з «80» на «70», а Законом України від 28.12.2014 №76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» змінено відсоток з «70» на «60».
Позивач просив здійснити перерахунок на підставі ст. 50-1 Закону №1789, хоча Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7- р(ІІ)/2019 в справі №3-209/2018(2413/18, 2807/19) визначено, що ч. 20 ст. 86 Закону №1697 підлягає застосуванню в новій редакції.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що Рішення Конституційного Суду України працівникам прокуратури згідно з Законом України «Про прокуратуру» перерахунок пенсії проводиться, зокрема, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.
Також пенсійний орган зауважив, що позивач надаючи довідку прокуратури Львівської області від 12.04.2021 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, за нормами чинними на 15.03.2021 за відповідною (прирівняною) посадою міжрайонного транспортного прокурора прокуратури Львівської області, при цьому безпідставно просить обчислити пенсію у відсотковому розмірі, який був передбачений ст. 50-1 в редакції Закону №1789 ще до 2011 року.
Крім того, ст. 50-1 Закону №1789 (до 2011 року) на день звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії втратила чинність.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Львівській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Основний розмір пенсії становив 90% від суми заробітної плати.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 та ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 15.03.2021 за відповідною (прирівняною) посадою міжрайонного транспортного прокурора прокуратури Львівської області становив усього 72800,00 грн., про що позивачу видано довідку Львівською обласною прокуратурою №21-812вих21 від 12.04.2021.
Позивач звернувся до відповідача із заявою встановленого зразка від 22.04.2021 про перерахунок розміру пенсії на підставі довідки Львівської обласної прокуратури від 12.04.2021 №21-812вих-21 у розмірі 90% від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.
Листом від 07.05.2021 №1300-5212-8/40432 відповідач повідомив, що розрахунок пенсії проведено в розмірі 60% від суми заробітної плати. Розмір пенсії з надбавками становить 43680,00 грн, з обмеженням - 17690,00 грн.
Не погоджуючись із зменшенням основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку у розмірі 60% від розміру заробітної плати та застосування обмеження у десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, позивач звернувся до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного права.
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що після набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII, тобто з 15.07.2015 відбулась зміна відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років, що призначалась за ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII.
Таким чином, оскільки перерахунок пенсії позивача пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.
Суд першої інстанції вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені зміни до законодавства щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Тому, застосувавши при перерахунку пенсії 60%, а не 90% від заробітної плати, відповідач діяв протиправно.
Отже, позовні вимоги позивачу задоволено в частині зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі довідки Львівської обласної прокуратури від 12.04.2021 №21-812вих-21 з 01.04.2021, з розрахунку 90% від місячної заробітної плати.
Суд першої інстанції також мотивував своє рішення тим, що ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII, яка застосовувалась субсидіарно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011 та врегульовувала питання виплати пенсій без обмежень, на час проведення перерахунку пенсії позивачу втратила чинність з набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, а тому до спірних правовідносин не застосовується.
Водночас, відповідно до абзацу 6 ч. 15 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (в редакції на момент здійснення перерахунку пенсії позивача) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Дана норма законодавства не визнавалась у встановленому порядку Конституційним Судом України такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), отже, є чинною і підлягає виконанню.
Тому, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача законних підстав для здійснення позивачу виплати нарахованої пенсії без обмеження граничного розміру відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), оскільки положення цієї статті втратили чинність, у зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФ України в Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження граничного розміру.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 07.05.2021 № 1300-5212-8/40432 про перерахунок пенсії, то суд першої інстанції не встановив підстав для їх задоволення та зауважує, що вищевказаний лист відповідача не є рішеннями про перерахунок пенсії, а містить лише відповідь на звернення позивача.
При цьому, вважав за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, та визнав протиправною відмову ГУ ПФ України у Львівській області у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії позивачу у розмірі 90% заробітної плати, викладену у листі від 07.05.2021 №1300-5212-8/40432.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській області здійснити виплату різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії за період з 01.04.2021, суд першої інстанції визнав таку передчасною, оскільки на час розгляду справи право позивача на отримання наведеної суми ще не порушене.
Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів не встановила підстав для задоволення апеляційних скарг, та зазначає таке.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею ст.19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15.07.2015 визначалися Законом №1789-ХІІ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 (далі – Закон №1789-ХІІ). 
З 15.07.2015 набрав чинності Закон №1697-VII «Про прокуратуру» від 14.10.2014 (далі – Закон №1697-VII), який містить положення щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури (стаття 86).
Згідно з ч. 13 ст. 86 Закону №1697-VII пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.
Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону №1697-VII (в редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 24.12.2014 №76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України (другий сенат) від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вищевказаного рішення, положення ч. 12 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Окрім того, було встановлено такий порядок виконання цього Рішення: ч. 12 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; ч. 12 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам відповідно до положень ч. 12 ст. 86 Закону №1697-VІІ на підставі довідки Львівської обласної прокуратури №21-812вих21 від 12.04.2021.
Щодо вимог про здійснення перерахунку такої пенсії із застосуванням 90% від заробітку та без обмеження її максимальним розміром, передбаченим ст. 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру», в редакції зі змінами, внесеними Законами України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», апеляційний суд зазначає таке.
Верховний Суд неодноразово висловлював правові позиції щодо застосування норм матеріального права у спорах, пов`язаних з оскарженням дій пенсійного органу стосовно перерахунку пенсії, призначеної за нормами Закону України від 05.11.1991 №1789-XII «Про прокуратуру», із застосуванням при здійсненні такого перерахунку відсоткового значення розміру пенсії, яке на час здійснення її перерахунку було зменшено внаслідок змін у законодавстві.
Зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №308/11498/16-а, висловлена правова позиція, згідно з якою при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому зміни у законодавстві щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.
Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №310/6638/16-а (2-а/310/652/16).
За таких обставин, у відповідача були відсутні підстави для відмови у перерахунку пенсії позивачу з посиланням на законодавче зменшення розміру його пенсії з 90% до 60% заробітку працюючого прокурорського працівника.
Верховним Судом неодноразово здійснювався касаційний розгляд справ, де позивачами виступали особи, яким пенсії були призначені відповідно до Закону №1789-XII, а вимоги позовних заяв заявлені до пенсійного органу стосовно неправомірності його дій та рішень щодо здійснення перерахунку такої пенсії із застосуванням обмеження її максимальним розміром, передбаченим ст. 86 Закону№1697-VII, в редакції зі змінами, внесеними Законами України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (постанови Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №205/8204/16-а, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 02.05.2018 у справі №704/87/17, від 15.08.2018 у справі №161/9572/17, від 17.01.2019 у справі №161/713/17, від 15.05.2019 у справі №554/4191/17, від 21.11.2019 у справі №161/14321/16-а, від 21.05.2020 у справі №554/10510/16-а, від 28.10.2020 у справі №686/2428/16-а).
Здійснюючи розгляд відповідних справ Верховний Суд сформулював правову позицію, відповідно до якої положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню. Тобто, на момент проведення перерахунку пенсії позивачам, наведеними положеннями встановлюються тимчасові обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України. З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у відповідача (відповідного територіального органу Пенсійного фонду України) законних підстав для здійснення виплати нарахованої пенсії без обмеження граничного розміру відповідно до ст. 50-1 Закону №1789-XII, оскільки положення цієї статті втратили чинність.
Вказану позицію підтримано також і у постанові Верховного Суду від 03.06.2021 у справі №359/3736/17, де зазначено, що положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у відповідача обов`язку для здійснення позивачу виплати нарахованої пенсії з застосуванням обмеження граничного розміру, оскільки ст. 86 Закону №1697-VII обмежує граничний розмір пенсії, яка підлягає виплаті позивачу.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що вимога щодо сплати різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії за період з 01.04.2021 є передчасною, оскільки право позивача на отримання відповідної суми ще не порушене. Ба, більше, вимога задоволення позову шляхом зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі довідки від 12.04.2021 є ефективним способом захисту порушеного права і охоплює вимогу щодо подальшої виплати різниці в пенсії.
Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта 1 в частині покликань на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2021 у справі №400/6132/20 та невірне застосування судом першої інстанції в обґрунтування мотивів прийняття відповідного рішення ухвали у цій же ж справі ухвали Верховного Суду від 04.02.2021, якою відмовлено у відкритті провадження у справі як зразковій, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, Верховним Судом 12.08.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою на вказане судове рішення (постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2021).
Колегія суддів також вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 07.05.2021 № 1300-5212-8/40432 про перерахунок пенсії, відмовивши в її задоволенні, оскільки вищевказаний лист відповідача не є рішеннями про перерахунок пенсії, а містить лише відповідь на звернення позивача. За таких обставин доцільно здійснено вихід за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просив, та визнано протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90 % заробітної плати, викладену у листі від 07.05.2021 № 1300-5212-8/40432.
За таких обставин судом першої інстанції вірно здійснено розподіл судових витрат у виді судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики Європейського суду з прав людини як джерела права.
У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для їх задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року у справі №380/7772/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено 11 листопада 2021 року