Справа № 442/3254/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П. 
Провадження № 22-ц/811/2964/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       25 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Ванівського О.М.
суддів:Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О., 
секретаря: Симця В.І.,
за участі : представника позивача - адвоката Андрухів Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малкової Марії Вікторівни на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд», за участю третіх осіб: приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малкової Марії Вікторівни та приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

       В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 19777 вчинений 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» заборгованості в розмірі 51 174,95 грн. Стягнути солідарно з ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» та приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малкової Марії Вікторівни на користь позивача незаконно стягнені кошти в сумі 2 529,25 грн. та судовий збір в сумі 1 362,00 грн.
       В обґрунтування заявлених вимог позивач покликалась на те, що в квітні 2021 року дізналась, що приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Малковою Марією Вікторівною було відкрито виконавче провадження № 64576850 з примусового виконання виконавчого напису за реєстровим № 19777 від 03.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» заборгованості за кредитним договором в розмірі 51 174,95 грн. На підставі цього з заробітної плати позивача стягнуто кошти в розмірі 2 529,25 грн.
       Адвокатом Андрухів Ю.О. направлено по пошті письмові адвокатські запити на адресу третіх осіб, в яких вона просила надіслати належним чином засвідчені копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис та відкрито виконавче провадження. Однак, до цього часу відповідь від приватного нотаріуса Горай О.С. не надійшла, але отримано відповідь від приватного виконавця Малкової Марії Вікторівни, з якої стало відомо, що 19.02.2021 року Малковою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Горай О.С. № 19777 від 03.02.2021 року. Даний виконавчий напис нібито було зроблено на підставі Кредитного договору №37256 від 29.03.2012 року між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_1 .
       Позивач зазначала, що між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» не укладалося жодних договорів. Також між нею та ПАТ «ТЕРРА БАНК» не укладалось жодних кредитних договорів, тому вважає, що з її заробітної плати безпідставно стягуються кошти на погашення неіснуючої заборгованості. Нотаріус при вчиненні такого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом та не врахував того, що судом скасовано норму, яка дозволяла нотаріусам вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах.
       Вказувала, що адреси зазначені у виконавчому написі та постанові про відкриття виконавчого провадження (82106, Львівська область, м.Дрогобич, вул.Молодіжна, 20 та АДРЕСА_1 ) надумані, позивач ніколи там не проживала та не була зареєстрована.
       Крім цього, оскільки в нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому, останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність. Зазначає, що оригіналів або належним чином засвідчених копій додатків виконавчого напису, постанови про відкриття виконавчого провадження та кредитного договору їй не надано ані відповідачем, ані третіми особами. Тому ними вона не володіє.
       Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2021 року позов задоволено.
       Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 19777 від 03.02.2021, вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» в розмірі 51174,95 грн.
       Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни на користь ОСОБА_1 незаконно стягнені кошти в сумі 4392,50 грн.
       Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» в користь ОСОБА_1 1362,00 грн. сплаченого судового збору.
       Рішення суду оскаржила приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Малкова Марія Вікторівна, подавши апеляційну скаргу.
       Не погоджується з рішенням суду в частині задоволення позовних вимог позивача про стягнення з приватного виконавця незаконно стягнутих коштів та вважає його таким, що винесене з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
       Зазначає, що відсутні правові підстави для застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача стягненням грошових коштів, оскільки вони не можуть вважатись безпідставно набутими коштами у розумінні ст. 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження та основною винагородою приватного виконавця.
       Окрім цього, вказує, що відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду у порядку передбаченому законом.
       Вказує, що питання про повернення стягнутої за виконавчим документом суми боргу належало вирішити шляхом її стягнення з особи, що набула ці кошти, а саме з відповідача ТзОВ «ФК «Сіті Голд».
       Також звертає увагу, що приватний виконавець має статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору а не відповідача, а тому у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для вирішення питання щодо стягнення грошових коштів з особи, яка не має статусу відповідача у судовому процесі.
Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни на користь ОСОБА_1 незаконно стягнені кошти в сумі 4392,50 грн. - скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позовної вимоги про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни на користь ОСОБА_1 незаконно стягнені кошти в сумі 4392,50 грн. - відмовити.
Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.
Дана справа перебуває в провадженні суду апеляційної інстанції з серпня 2021 року і у всіх учасників справи було достатньо часу для наведення своїх доводів у поданому до суду позові, запереченні на позов, письмових поясненнях, апеляційній скарзі та відзиві на скаргу тощо.
За вищенаведених обставин колегія суддів вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за їх відсутності - на підставі наявних у справі даних та доказів.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Андрухів Ю.О. на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.
       Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. 
       Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача, не перевірено наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, у зв`язку з чим, спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Поряд з цим, суд першої інстанції стягнув з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни на користь ОСОБА_1 незаконно стягнені кошти в сумі 4392,50 грн.
       Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції
       Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.        
       Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Суд апеляційної інстанції перевіряє законність судового рішення лише в межах позовних вимог заявлених в суді першої інстанції.
       Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 19777 від 03.02.2021, вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» в розмірі 51174,95 грн. в силу вимог ч.1,2 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядаються, оскільки такі не оскаржуються приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Малковою Марією Вікторівною.
       Судом встановлено, що 03.02.2021 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис за реєстровим №19777 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» заборгованості в розмірі 51 174,95 грн.
       Згідно постанови ВП №64576850 від 19.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Малковою Марією Вікторівною постановлено відкрити виконавче провадження та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» заборгованість в розмірі 51 174,95 грн.
       Згідно Довідки про утримані судом кошти від 06.05.2021 року №1 з ОСОБА_1 утримано 2529,25 грн., за березень 2021 року та 1863,25 грн. , за квітень 2021 року.
       Суд першої інстанції дійшов висновку, що спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.
       Сторонами рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується.
       Поряд з визнанням виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач просила стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни на свою користь незаконно стягнені кошти в сумі 4392,50 грн.
       Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
       Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
       Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
       Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
       Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
       Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.
       Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15.
       В даному випадку, правовою підставою стягнення з ОСОБА_1 4392, 50 грн., став спірний виконавчий напис нотаріуса, який виконанню не підлягає. Тому, правова підстава для стягнення з ОСОБА_1 4392, 50 грн. відпала, і вказані кошти підлягають поверненню відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України.
       Проте, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що вказані кошти слід стягнути саме з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни.
       Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
       Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
       Приватний виконавець здійснює примусове виконання, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).
       Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
       Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
       Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
       Відповідно до ч.1 ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:
1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;
2) авансового внеску стягувача;
3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
       Згідно з ст. 44 ЗУ «Про виконавче провадження» органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.
       Приватний виконавець для здійснення примусового виконання рішень відкриває в банках рахунки, у тому числі за потреби в іноземній валюті, для:
1) обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній та іноземній валютах та їх виплати стягувачам;
2) зарахування коштів виконавчого провадження;
3) зарахування винагороди.
Кошти, зазначені у пунктах 1 і 2 частини другої цієї статті, не є доходом приватного виконавця.
       Орган державної виконавчої служби та приватний виконавець щодо кожного рахунка ведуть електронний облік і звітність за сумами на рахунках у порядку, визначеному Міністерством юстиції України.
       Згідно з ч.1, 3 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.
       Спори між боржниками та стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, якщо суб"єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам ЦПК України вирішуються судом за позовами боржників до стягувачів.
       В апеляційній скарзі, приватним виконавцем зазначено, що в межах виконавчого провадження №64576850 з боржника було стягнуто грошові кошти у загальному розмірі 4392, 50 грн. та розподілено їх в межах виконавчого провадження відповідно до вимог ст. 45-47 ЗУ «Про виконавче провадження» наступним чином: 1241, 16 грн. - основна винагорода приватного виконавця; 669, 00 грн.- витрати виконавчого провадження; сума боргу за виконавчим документом у розмірі 2482, 34 грн. була перерахована роботодавцем боржника безпосередньо на рахунок стягувача ТОВ «ФК «Сіті Голд». 
       Оскільки майно (грошові кошти) яке підлягало стягненню за виконавчим документом на користь стягувача, не набувалось приватним виконавцем, а тому він не є особою, з якої підлягає стягненню це майно (грошові кошти).
       В частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малкової Марії Вікторівни винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, варто зазначити, що такі кошти не можуть вважатись безпідставно набутими коштами у розумінні ст. 1212 ЦК України.
       Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
       Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
       До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.
       Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 квітня 2019 року у справі 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18).
       Також варто зазначити, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Малкова Марія Вікторівна має процесуальний статус третьої особи, а не відповідача.
       З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню в оскаржуваній частині з постановленням нового судового рішення.
       Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на зазначене, з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малкової Марії Вікторівни слід стягнути 1362 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малкової Марії Вікторівни - задовольнити.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни на користь ОСОБА_1 незаконно стягнені кошти в сумі 4392,50 грн. - скасувати.
Постановити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позовної вимоги про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни на користь ОСОБА_1 незаконно стягнені кошти в сумі 4392,50 грн. - відмовити.
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малкової Марії Вікторівни 1362 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2021 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

                                                                             Шеремета Н.О.