ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2266/21                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  18 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Сорочка Є.О., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2004/23000901 від 15.03.2021.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований суб`єктом господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Позивачу видано ліцензію №23070308202002242 від 21.08.2020 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: АДРЕСА_2 . Термін дії ліцензії з 21.08.2020 по 21.08.2021.
05 травня 2020 року працівниками Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області складено протокол про адміністративне правопорушення №271168 відносно продавця ОСОБА_2 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Згідно вказаного протоколу, продавець ОСОБА_2 , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині ІНФОРМАЦІЯ_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , продала особі, якій не виповнилось 18 років, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , пляшку пива "Арсенал".
Отримавши матеріали від правоохоронних органів, Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийнято податкове повідомлення-рішення №2004/23000901 від 15.03.2021, яким за порушення п. 2 ч. 1 ст. 15-3 на підставі ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР  до позивача застосовано штраф у розмірі 6800 грн.
Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду.
Згідно з п.п. 19-1.1.16 п. 19.1 ст. 19 Податкового кодексу України, контролюючі органи, зокрема, здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19 грудня 1995 року №481/95-BP (далі - Закон №481/95-ВР).
Згідно з пунктом 2 частини першої, частин четвертої та п`ятої статті 15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку. У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.
Таким чином, заборона продажу тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років та наділення продавця правом отримувати у покупця документи, які підтверджують його вік, спонукає суб`єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію, а відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж, у зв`язку з цим, забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності.
Частиною першою статті 17 Закону №481/95-ВР визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
При цьому, Закон №481/95-ВР не пов`язує відповідальність суб`єкта господарювання з тим, хто саме здійснив продаж алкогольного напою неповнолітній особі (офіціант, бармен, реалізатор чи інший працівник господарської одиниці), а достатнім є встановлення факту продажу забороненого товару неповнолітній особі, яка перебуває у трудових відносинах із суб`єктом господарювання.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №819/733/16.
Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (далі - Порядок №790). За приписами пункту 5 зазначеного Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
Матеріали правоохоронних органів щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів є самостійно підставою для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР.
Відповідно до пояснень неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібраних під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, останній близько 18 год. 00 хв. зайшов до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , і без будь-яких перешкод придбав 0,5 л. пива "Арсенал" за ціною 17 грн. 20 коп. Під час здійснення купівлі алкоголю продавець запитала скільки йому років та не попросила документів, які засвідчують його вік. Неповнолітній надав продавцю купюру номіналом 20 грн., а продавець надала решту, після чого він взяв пиво, решту та вийшов з магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", де його зупинили працівники поліції і запитали де він придбав алкоголь і скільки йому років, після чого розповів де придбав пиво та вказав на продавця, яка здійснила продаж та на фіскальний чек, який лежав на касі. Дані випадки купівлі алкоголю та тютюну неодноразові, тобто ОСОБА_4 вказав, що постійно в даному магазині купує ці вироби і в нього жодного разу ніхто не запитував документи, які засвідчують його вік.
Свідок ОСОБА_5 у своїх поясненнях вказав, що був запрошений працівниками поліції стосовно засвідчення факту продажу неповнолітній особі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 алкоголю, а саме: пива "Арсенал". Продавець ОСОБА_2 від підпису в адмінматеріалах відмовилась, але через деякий час погодилась. Фіскальний чек був наявний. В присутності свідка адмін. протокол зачитаний вголос та наявний фіскальний чек приєднаний до матеріалів справи. Громадянка ОСОБА_2 конкретних пояснень не надавала, поводила себе незрозуміло. Працівники поліції не створювали перешкод щодо надання консультації будь-ким, в тому числі юристом. Аналогічні пояснення надані свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Твердження позивача, що наведені особи не бачили факту продажу пива ОСОБА_4 , суд оцінює критично, оскільки свідчення зазначених свідків зібрані не для підтвердження факту продажу пива, а для засвідчення подій, які відбувались під час оформлення адміністративних матеріалів працівниками правоохоронних органів.
Також недоречними є посилання позивача на оформлення матеріалів однією особою, оскільки пояснення свідків містять застереження, що вони заповнені зі слів свідків вірно, ними прочитані та підписані.
Незгода з протоколом продавця ОСОБА_2 не спростовує вищенаведених фактичних обставин події.
Отже, факт продажу алкогольного напою - пива 0,5 л. "Арсенал", яке коштує 17 грн. 20 коп. неповнолітньому ОСОБА_4 продавцем магазину ОСОБА_2  за адресою: АДРЕСА_2 , в якому позивач здійснює господарську діяльність, підтверджується не тільки протоколом про адміністративне правопорушення, а й поясненнями неповнолітньої особи та фіскальним чеком №167572 від 04.02.2021.
На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за наявності факт продажу алкогольного напою неповнолітній особі, податковий орган правомірно притягнув позивача до відповідальності за порушення вимог статті 15-3 Закону №481/95-ВР наклавши штраф у розмірі 6800 грн. 
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                                          Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року у - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      Є.О.Сорочко

                              суддя                                                                      В.В.Файдюк