УХВАЛА             
 
25 жовтня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 243/11763/17
провадження № 61-1723св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державна казначейська служба України,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Російська Федерація в особі Уряду Російської Федерації,
 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу держави Україна в особі Кабінету Міністрів України на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2020 року у складі судді Хаустової Т. А. та постанову Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Папоян В. В., Мальованого Ю. М., Тимченко О. О.,
 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Російська Федерація в особі Уряду Російської Федерації, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої майну терористичним актом під час проведення антитерористичної операції,

 
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України (далі - держава Україна в особі КМУ), Державної Казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої майну під час проведення антитерористичної операції.
 
Позов мотивований тим, що 03 вересня 2014 року у період проведення антитерористичної операції внаслідок терористичного акту (артилерійського обстрілу м. Дебальцеве Донецької області) був зруйнований житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності, що підтверджується актом обстеження житлового фонду.
 
Оскільки житловий будинок, який знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, зруйновний і непридатний для проживання, позивач з сім`єю перемістилась до м. Слов`янськ та є внутрішньо переміщеною особою. За її заявою по факту руйнування належного позивачеві будинку відкрито кримінальне провадження № 12014050150001671. Вона неодноразово зверталась до державних органів з метою отримання компенсації за пошкоджене майно проте питання не вирішено.
 
Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд відшкодувати їй за рахунок коштів Державного бюджету України шкоду, заподіяну терористичним актом у вигляді зруйнування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у сумі 714 792,00 грн шляхом стягнення з Державної казначейської служби України.
 
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2020 року (з урахуванням додаткового рішення того ж суду від 12 серпня 2020 року), яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, позов задоволено. 
 
Відшкодовано ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України шкоду, заподіяну терористичним актом в сумі 714 792,00 грн шляхом стягнення з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2021 року до Верховного Суду, держава Україна в особі КМУ, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її з Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.
 
03 березня 2021 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.
 
Позиція та висновки Верховного Суду
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом  ОСОБА_1 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Російська Федерація в особі Уряду Російської Федерації, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої майну терористичним актом під час проведення антитерористичної операції призначити до судового розгляду.
 
Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                  А. І. Грушицький

                                                                                                             В. С. Висоцька

                                                                                                             І. В. Литвиненко