УХВАЛА

05 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 540/583/21
адміністративне провадження № К/9901/35445/21 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратура про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Херсонської обласної прокуратура, в якому, уточнивши позовні вимоги, просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного з нею розрахунку, а саме: невиплати їй частини заробітної плати, у вигляді посадового окладу, визначеного частиною третьою статті 81 Закону України «Про прокуратуру» за період з 15 грудня 2015 року по 29 грудня 2020 року. Зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру виплатити їй недоплачену частину заробітної плати у вигляді посадового окладу, визначеного частиною третьою статті 81 Закону України «Про прокуратуру», за указаний період у сумі 1146 818,00 грн.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Херсонської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 частини заробітної плати у вигляді посадового окладу, визначеного частиною третьою статті 81 Закону України «Про прокуратуру» за період з 15 грудня 2015 року по 29    грудня 2020 року. Зобов`язано Херсонську обласну прокуратуру здійснити нарахування та виплату на користь позивача недоплачену частину заробітної плати у вигляді посадового окладу, визначеного частиною третьою статті 81 Закону України «Про прокуратуру» за період з 15 грудня 2015 року по 29    грудня 2020 року включно, у розмірі 321    760,00 грн, з урахуванням податків і зборів та обов`язкових платежів. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено в позові.
25 вересня 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права. Заявник просить скасувати оскаржене судове рішення та задовольнити позов.
Предметом спору у цій справі є правомірність обчислення розміру посадового окладу прокурора у період з 15 грудня 2015 року по 29грудня 2020 року, з урахуванням посадових окладів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та    умов оплати праці працівників органів прокуратури».
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. 
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)         статтею 328         цього Кодексу підстави (підстав). 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що оскаржує судові рішення на підставі частини четвертої статті 328 КАС України, зокрема, послалася на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Проте, яка саме норма потребує такого висновку заявник не зазначила, а у тексті касаційної скарги лише процитовано положення Конституції України, Закону України «Про Конституційний Суд України», Закону України "Про прокуратуру", Бюджетного кодексу України, інші нормативно-правові акти, з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №    6-р/2020.  Суд також відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо порушення судом норм процесуального права, оскільки за приписами пункту 4 частини четвертої 328 КАС України ці підстави не віднесені нормами КАС України до категорії виключних випадків. 
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів та незгоди з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для перерахунку заробітної плати. У скарзі відсутні обґрунтовані мотиви, за яких суд може відкрити касаційне провадження на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки норми КАС України вимагають визначення такої норми, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/ не застосування цієї норми права.
Тому, лише загальні посилання на відсутність висновку Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратура про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.         
Суддя                                                                                                       С.А. Уханенко