ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/420/21 Справа № 707/1973/21 Категорія:  ч.1 ст.130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Суходольський О. М. Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М. О.	

 	 	

 	 	

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2021 року м. Черкаси

       Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника – адвоката Ілліна В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , працюючого помічником оператора АЗС «Амік»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 454 грн.,

в с т а н о в и в:

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 17.08.2021 року о 15год. 25хв. на 57км автомобільної дороги Золотоноша-Сміла-Умань, керував автомобілем «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 16.09.2021року відносно нього. Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
По суті апеляційних вимог вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки під час розгляду справи були відсутні будь-які допустимі та належні докази його вини. Свідки даного правопорушення в суд не викликалися та не допитувались, а в своїх поясненнях долучених до протоколу останні посвідчують лише факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак не посвідчують факт керування обвинуваченим транспортним засобом. Відеозаписи даної події, а саме відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі відсутні. Направлення для огляду на стан сп`яніння до медичного закладу в порушення вимог закону працівниками поліції не видавалось.
За таких обставин вважає, що у ході судового розгляду судом не було встановлено достатніх доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях ознак та складу будь-якого правопорушення.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обгрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 та його представника – адвоката Ілліна В.А., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити із зазначених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга апелянта ОСОБА_1 підлягає до повного задоволення, а постанова місцевого суду до скасування із закриттям провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП з наступних підстав. 
       Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Крім того, ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.
Відповідно до ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. 
Вважаю, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП без достатніх на те доказів. 
Так, з матеріалів провадження вбачається те, що в даному провадженні щодо ОСОБА_1 , відсутні відеодокази з камер поліцейських: спілкування поліцейських із ОСОБА_1 , перевірки документів, пред`явлення йому звинувачень, факт пропонування йому проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та його поведінку і т. інше. 
Також вважаю необхідним зазначити, про те, що в цілому постанову місцевого суду вважаю належним чином не мотивованою, оскільки у ній є лише посилання на докази, які на думку судді місцевого суду доводять вину апелянта, проте немає аналізу цих доказів ні самих по собі, ні у своїй сукупності. Таким чином, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у достатньому обсязі не доведена.
Відповідно до ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, Пунктом 12 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 ) «передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , згідно з ознаками, зазначеними у пункті 4 розділі 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Пунктом 8 затверджено форму такого направлення.
Для проходження огляду водія в медичному закладі, працівники поліції повинні запропонувати та вручити водієві письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення, тощо. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.?
У разі ж, якщо водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення то підстави для притягнення водія до відповідальності за ст.130 КУпАП відсутні. Проте, у матеріалах справи таке направлення не міститься, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку не направляли апелянта у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.
Крім, цього суд для встановлення істини та прийняття законного рішення не викликав в судове засідання та не допитав свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а лише послався на їх письмові пояснення. 
Отже, вважаю необхідним зазначити, про те, що в цілому постанова місцевого суду не є належним чином мотивованою, оскільки у ній є лише посилання на докази, які на думку судді місцевого суду доводять вину апелянта, проте немає аналізу цих доказів ні самих по собі, ні у своїй сукупності. Доказів вини ОСОБА_1 , на які послався місцевий суд недостатньо для того, щоб стверджувати, що винуватість ОСОБА_1 беззаперечно доведена.
Таким чином, доводи апелянта про те, що постанова місцевого суду є необґрунтованою та постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, а відтак свідчать про незаконність винесеної постанови місцевого суду, яка за таких обставин, не може залишатись в законній силі і підлягає до скасування із закриттям провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Вважаю, що фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП досліджені місцевим судом встановлені недостовірно та неповно. 
На підставі вищевикладеного, вважаю, що беззаперечно не спростоване твердження апелянта про його невинуватість у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 

       Тому, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
       Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2021 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Постанова остаточна і оскарженню не підлягає. 

Суддя М. О. Ятченко