ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 937/3662/21         Головуючий в 1 інст. Ковальова Ю.В.
Провадження №33/807/562/21                                        Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.183-1КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021року                         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Цокало О.І. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1831 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 120 /ста двадцяти/ годин суспільно корисних робіт.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 /чотириста п`ятдесят чотири/ гривні 00 копійок.

Згідно з постановою суду,  ОСОБА_1 допустив заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 за період з 14 вересня 2017 року по 21 квітня 2021 року, яка складає 72555,65 гривні, тобто сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.1831 КУпАП.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, постанову суду скасувати та закрити провадження в справі.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що постанова підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що суд при розгляді справи не дослідив належним чином матеріали справи та не перевірив повноваження особи, яка складала адміністративний матеріал, чи мала ця особа його складати.
На думку апелянта, суд дійшов безпідставного висновку про те, що в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.
Зазначає, що з його боку не було ні умислу, ні необережності у скоєнні правопорушення за ч.1 ст.183-1 КУпАП, а тому у даному випадку не доведений склад правопорушення.
Посилається на той факт, що він у період з червня 2017 року по 02 липня 2021 року постійно знаходився на підрядних будівельних роботах у м.Харків, а тому не знав про наявність зобов`язань по сплаті аліментів за рішенням суду та про існування виконавчого листа.
Він регулярно перераховував грошові кошти колишній дружині на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 жодного разу не повідомляла його про існування рішення суду та заборгованість по аліментам.
Вважає, що сам по собі протокол не може бути доказом по справі.

Заявлене  ОСОБА_1  клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав, його доводи про те, що про існування постанови від 13 травня 2021 року він дізнався лише 05 липня 2021 року, ніким не спростовані. Вже 08 липня 2021 року останнім подано апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду. 

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Цокало О.І., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, які є належними, допустимими і достатніми для прийняття відповідно рішення. Ці висновки суду перевірені з дослідженням додаткових доказів під час апеляційного розгляду є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення № 61961599, складеного 21 квітня 2021 року;
-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів;
-копією судового наказу від 04 жовтня 2017 року;
-копією постанови про відкриття виконавчого провадження №55698242 від 03 лютого 2018 року;
-копіями декларацій ОСОБА_1 від 04 квітня 2018 року та від 21 квітня 2021 року.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що  ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в провадженні Мелітопольського ВДВС у Мелітопольському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі судового наказу № 320/6704/17 від 04 жовтня 2017 року, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2017 року та до повноліття сина.
З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданих під час апеляційного розгляду, слідує, що у ОСОБА_1 в період з 01 лютого 2018 року по 21 квітня 2021 року включно є заборгованість у розмірі 67718,40 грн. 
Що стосується доводів апелянта про те, що суд не викликав його в судове засідання, чим позбавив його права надати суду пояснення, заявити клопотання, то апеляційний суд вважає їх безпідставними. 
З матеріалів справи та постанови суду убачається, що ОСОБА_1  в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки та повідомлення за допомогою SMS повідомлення, заяв, клопотань суду не надав.
Те, що справа була розглянута судом без участі ОСОБА_1 , не завадило суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи. 
Під час апеляційного провадження ОСОБА_1 мав можливість реалізувати свої процесуальні права, в т.ч. і право на захист, проте, висновки суду стороною захисту не спростовані.
Сам ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день, час і місце апеляційного розгляду, у судові засідання суду апеляційної інстанції жодного разу не з`явився. 
Захисник - адвокат Цокало О.І. підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що суд при розгляді справи не впевнився в тому, хто склав протокол, чи мала особа складати цей протокол. Вказав на відсутність складу правопорушення, оскільки умисел відсутній, а тому відсутній і склад правопорушення. Зазначив, що за згодою ОСОБА_1 та його колишньої дружини ОСОБА_1 виділяє кошти на утримання дитини. ОСОБА_1 не знав, що існує судовий наказ. Аліменти він сплачував готівкою, через додаток «Приват24», а також через державного виконавця. ОСОБА_1 фізично не міг умисно ухилятись, оскільки перебував на заробітках в м.Харкові. Він зареєстрований в будинку з бабусею, та якщо б йому направлялась поштова кореспонденція, йому б повідомили про це, однак такого не було. Крім того, зазначає, що його син проживає більше часу з бабусею та дідусем. На даний час подано заяву до суду про скасування судового наказу, а також ініційовано перевірку дій державного виконавця, що на його думку, свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення. Вважає, що стягнення, застосоване до ОСОБА_1 , є необ`єктивним, оскільки останній є поважною особою в своєму професійному колі. ОСОБА_1 від утримання дитини не відмовлявся, якщо б такий факт мав місце, він був би позбавлений батьківських прав, однак він не позбавлений цих прав.
На думку апеляційного суду, доводи захисника не є переконливими.
Суду апеляційної інстанції не надано жодних доказів, які б ставили під сумнів повноваження державного виконавця, яким складено протокол про адміністративне правопорушення.
Стосовно перебування ОСОБА_1 у період з червня 2017 року по 02 липня 2021 року на підрядних будівельних роботах у м. Харків, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Дійсно, вказаний факт підтверджується довідкою директора ТОВ «Приватбуд» ОСОБА_5 , в якій зазначено, що ОСОБА_1 згідно з трудовою угодою №14/К від 01 жовтня 2017 року знаходився в м. Харкові у відрядженні для виконання будівельно-монтажних робіт по монтажу і пуско-налагодженню холодильних установок на заводі ТОВ «Хладпром» з подальшими оздоблювальними роботами. Трудова угода №14/К автоматично продовжувалась на 2018, 2019, 2020, 2021 роки. Термін закінчення угоди 30 грудня 2021 року.
Разом з тим, до матеріалів справи долучено Декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи ОСОБА_1 , в якій вказано його місце проживання та реєстрації. Крім того, ОСОБА_1 власноруч зазначив, що з 8 травня він буде офіційно працювати Автопривод . Декларація складена 04 квітня 2018 року, містить особистий підпис ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що заборгованість по аліментам буде сплачувати с 20 квітня.
Таким чином, доведено факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність заборгованості по аліментам станом на 04 квітня 2018 року, відповідно і про існування судового рішення.
Доводи апелянта про те, що він регулярно перераховував грошові кошти колишній дружині на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 не підтверджено жодними доказами.
Протокол про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, передбачені законом, та будь-яких недоліків не має. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу. 
Той факт, що на даний час оскаржуються дії державного виконавця та судове рішення, також не вказує на недопустимість доказів у справі і не впливає на правильність висновків суду першої інстанції.
Таким чином, при апеляційному розгляді справи про адміністративне правопорушення знайшов своє підтвердження факт того, що за період з 01 лютого 2018 року по 21 квітня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам становить 67718,40 грн, останній не сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 14 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, які зобов`язаний сплачувати відповідно до судового наказу №320/6704/17 від 04 жовтня 2017 року, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.183-1 КУпАП.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог законну при розгляді вказаної справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом. Стягнення, яке накладено на ОСОБА_1 , є мінімальним, іншого виду стягнення санкцією ч.1 ст.183-1 КУпАП не передбачено.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2021 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2021 року стосовно  ОСОБА_1 за ч.1 ст.183-1 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 937/3662/21