УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
01 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 756/13038/14-ц
провадження № 61-18328ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О.,                  Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 26 липня 2021 року та на постанову Київського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Статус капітал плюс» про заміну сторони та видачу виконавчого листа,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У квітні 2021 року ТОВ «Статус капітал плюс» звернулося в суд із заявою про заміну стягувача з ПАТ «Родовід Банк» на ТОВ «Статус Капітал Плюс» у справі                 № 756/13038/14-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та видачу виконавчого листа.
 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 жовтня 2020 року між АТ «Родовід Банк» та ТОВ «Статус капітал плюс» укладено договір про відступлення прав вимоги                № 30, за умовами якого ТОВ «Статус капітал плюс» набуло право вимоги за договором кредиту № 28.4/СЖ-106.06.1 від 19 грудня 2006 року та іпотеки. 
 
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 26 липня 2021 року в складі судді Ткач М. М., залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року в складі судді Олійника В. І., Музичко С. Г.,                  Сушко  Л. П., заяву   задоволено   частково.  Замінено  сторону  стягувача  в  справі №756/13038/14-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 ,   ОСОБА_4  про  звернення  стягнення   на   предмет
іпотеки з ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника ТОВ «Статус капітал плюс» у частині вимог за кредитним договором №28.4/СЖ-106.06.1 від 19 грудня                    2006 року. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено. 
 
Суди виходили з того, що на підставі договору про відступлення прав вимоги до ТОВ «Статус Капітал Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором                         № 28.4/СЖ-106.06.1 від 19 грудня 2006 року, а тому наявні підстави для заміни сторони виконавчого провадження у порядку статті 442 ЦПК України. При цьому, в частині задоволення заяви про видачу виконавчого листа товариству відмовлено, оскільки на день звернення до суду із вказаною заявою ТОВ «Статус капітал плюс» не було наділене правом на звернення в суд із такою заявою. Роз'яснено, що товариство вправі звернутися до суду із заявою про видачу виконавчого листа після набрання законної сили ухвалою суду про заміну стягувача у справі №756/13038/14-ц. 
 
10 листопада 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу на вказані судові рішення в частині заміни сторони та просить їх скасувати як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу без його участі, при цьому ним подавалося клопотання про відкладення розгляду справи. Вказує, що суд першої інстанції не зупинив провадження у цій справі до вирішення справи № 756/15142/20 за його позовом до ТОВ «Статус капітал плюс» про визнання договору про відступлення права вимоги від 13 жовтня 2020 року недійсним, результат розгляду якої може вплинути на розгляд заяви про заміну сторони.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Суди встановили, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року позов ПАТ «Родовід Банк» до   ОСОБА_1 ,    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Родовід Банк» за кредитним договором від 19 грудня 2006 року №28.4/СЖ-106.06.1 в розмірі 102 452,42 дол. США (по тілу кредиту та відсотках) та                               15 785 864,9 грн (пеня та 3% річних) звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70,30 м2, житловою 41,10 м2, що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, з встановленням початкової ціни предмета іпотеки для подальшої реалізації в розмірі 66 462 дол. США, що за курсом НБУ складає 1 703 400 грн. Вирішено питання про судові витрати.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року змінено заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає погашенню за рахунок предмета іпотеки. Доповнено резолютивну частину заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року абзацом про те, що рішення суду на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.                В   іншій частині заочне рішення залишено без змін.
 
13 жовтня 2020 року між АТ «Родовід Банк» та ТОВ «Статус капітал плюс» було укладено Договір №30 про відступлення прав вимоги за:
-          кредитним договором №28.4/СЖ-106.06.1 від 19 грудня 2006 року, укладеного між ВАТ «Родовід банк» та ОСОБА_1 , з усіма додатками і додатковими договорами;
-          договором іпотеки, укладеним між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та                         ОСОБА_4 , посвідченим 19 грудня 2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лакустою С. І., та зареєстрованим в реєстрі за №1359, з усіма додатками і додатковими договорами.
 
Згідно з повідомленням АТ «Родовід Банк» від 13 жовтня 2020 року розрахунок за відступлення прав вимоги за основними договорами здійснено ТОВ «Статус капітал плюс» у повному обсязі.
 
16 жовтня 2020 року ТОВ «Статус капітал плюс» надіслало боржникам повідомлення про відступлення права вимоги ПАТ «Родовід Банк» на користь                ТОВ «Статус Капітал Плюс» за кредитним договором №28.4/СЖ-106.06.1 та договором іпотеки.
Відповідно до частин першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
 
Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
 
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
 
Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від                     20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 09 грудня 2019 року в справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».  Наявність  судового рішення  про 
задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин».
 
Суди першої та апеляційної інстанцій встановивши, що наявні підстави для заміни сторони в справі, зробили правильний висновок про задоволення заяви в цій частині. 
 
За таких обставин підстави вважати, що суди допустили неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, відсутні. 
 
Посилання на те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , який надсилав клопотання про перенесення судового засідання, не беруться до уваги, оскільки зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що суд у задоволенні такого клопотання відмовив та таку відмову обґрунтував. 
 
Доводи про те, що апеляційний суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , не беруться до уваги, оскільки, відповідно до частини третьої статті 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. 
 
Посилання на те, що суд першої інстанції у порушення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України не зупинив провадження, не беруться до уваги, оскільки системний аналіз вказаного пункту дає підстави для висновку, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливісті її розгляду до вирішення іншої справи, виключно коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. 
 
Ураховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 26 липня               2021 року та на постанову Київського апеляційного суду від 03 листопада                    2021 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                  Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                        І. О. Дундар
 
                                                                                                                        М. М. Русинчук