П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/8121/20-а 
Головуючий у І інстанції: Дмитришена Р.М.
Суддя-доповідач:  Матохнюк Д.Б. 
02 листопада 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Шидловського В.Б. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Липовецької міської ради Вінницького району  Вінницької області на додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району  Вінницької області про  визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії, стягнення компенсації матеріальної шкоди, 
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
01 червня 2021 року позивачем подано заяву про винесення додаткового судового рішення у справі з питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 36550,00 гривень та витрат пов`язаних з прибуттям до суду в розмірі 624,40 гривень.
23 червня 2021 року Вінницький окружний адміністративний суд прийняв додаткове рішення про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат пов`язаних з прибуттям до суду. 
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7151,25 грн.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області транспортні витрати у розмірі 624,25 грн.
В іншій частині заяви - відмовлено.
Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане додаткове рішення та прийняти нову постанову, якою заяву залишити без розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення заяви.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи з наступного.
Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Частиною 1 ст. 134 КАС  України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 3 ст. 143 КАС України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Між тим, як вбачається з аналізу вищевказаних положень КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), поданих до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Тобто, для проведення розподілу судових витрат, в частині понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивач мав надати докази, підтверджуючи розмір таких витрат, у зазначені вище строки.
Неподання відповідних доказів протягом встановленого 5-денного строку має наслідком повернення такої заяви без розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі №300/2425/19.
Так, рішення у даній справі ухвалено 14 квітня 2021 року, тобто останнім днем для подання доказів, наведених в ч.7 ст. 139 КАС України є 19 квітня 2021 року.
Проте, такі докази надано до суду лише 01 червня 2021 року без клопотання про поновлення пропущеного строку їх подання.
З огляду на зазначені обставини колегія суддів вважає, що надані разом із заявою про ухвалення додаткового рішення докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, подано до суду з пропуском  строку, що встановлений ч. 7 ст. 139 КАС України, внаслідок чого наявні підстави для залишення без розгляду відповідної заяви позивача.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції неправильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому наявні підстави для його скасування.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
          Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 143, 243, 250, 252, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Липовецької міської ради Вінницького району  Вінницької області  задовольнити.
Додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року, - скасувати.
Прийняти нову додаткову постанову.
Заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення у справі з питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу та витрат пов`язаних з прибуттям до суду, - залишити без розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Шидловський В.Б.