П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/8351/20                               Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М.   
                                                            Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
30 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" до Калинівської міської ради про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Вінпродтрейд» звернулось до суду з позовом до Калинівської міської ради, в якому просило:
- визнати протиправними дії Калинівської міської ради у частині доступу до публічної інформації при розгляді запиту ТОВ «Вінпродтрейд» про надання інформації №685/2 від 17.06.2020;
- зобов`язати Калинівську міську раду надати повну інформацію на запит №685/2 від 17.06.2020 з урахуванням висновків суду;
- стягнути на користь ТОВ «Вінпродтрейд» витрати в розмірі 5102 грн., що складається із судового збору в розмірі 2102 грн. та витрат на професійну правничу допомогу - 3000 грн. з Калинівської міської ради.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.03.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій  апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що відповідь відповідача не містить запитуваної інформації та фактично оцінюється як неправомірна відмова згідно ч.2 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Апелянт зазначає, що у разі якщо запитувач просить надати відповідь на електронну адресу, розпорядник інформації повинен з дотримуванням вимог діловодства оформити лист-відповідь та надіслати його у  сканованому вигляді на електронну адресу, що відповідачем зроблено не було. Відповідь відповідача не стосується предмету запиту.
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, 17.06.2020 ТОВ "Вінпродтрейд" звернулося до Калинівської міської ради, як розпорядника інформації, в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" із запитом № 685/2 про надання інформації, у якому просило:
1. Зареєструвати та розглянути даний запит.
2. Надати інформацію про дату отримання (надходження) та реєстрації даного запиту, а саме: ким і коли був отриманий та зареєстрований даний запит (вказати ПІП та займану посаду), вказати дату, номер реєстрації та номер запиту, який отримано, шляхом надсилання електронного листа (в pdf. форматі) у встановлений законодавством термін на e-mail TOB «Вінпродтрейд»: v-p-t@ukr.net.
3. Надати інформацію, чи здійснювався в 2020 році Калинівською міською радою і (або) Калинівською ОТГ:
- Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (вказати ПІП, кому було продано земельні ділянки та його місце реєстрації і (або) проживання, кадастровий номер, розмір та місцезнаходження ділянки).
- Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на конкурентних засадах у формі аукціону у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу (вказати ПІП, кому було продано земельні ділянки та його місце реєстрації і (або) проживання, кадастровий номер, розмір та місцезнаходження ділянки).
4. Надати копії заяв (клопотань) громадян та юридичних осіб, які були зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, до відповідного органу міської ради чи державного органу приватизації та зазначити місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також копію згоди на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
5. Надати копії документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд), копії установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу та копії рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови, копії договорів купівлі-продажу земельної ділянки, копії документів про оплату або про сплату першого платежу (у разі продажу земельної ділянки з розстроченням платежу) державного акта на право власності на земельну ділянку та її державної реєстрації.
6. Вказати ціну земельної ділянки (ділянок), надати копії експертних грошових оцінок.
7. Надати копії рішення про відмову продажу земельної ділянки (якщо такі приймались).
8. Повідомити про відповідальну особу за надання відповіді на вказаний запит та вказати її ПІП, займану посаду та контактний номер телефону.
9. Надати інформацію, де вказати адресу електронної пошти на яку можливо надіслати запит на інформацію відповідно до ч. 3 ст.19 ЗУ "Про доступ до публічної інформації".
10. Надати відповідь на вказаний запит та надати інформацію вказану у запиті, копії запитуваних документів, завірених відповідно до чинного законодавства, у встановлений законодавством термін, шляхом надсилання поштового листа на адресу ТОВ "Вінпродтрейд": вул. Волошкова, 51 А, м. Вінниця, 21034 та електронного листа (у pdf. форматі) на e-mail TOB "Вінпродтрейд": v-p-t@ukr.net.
За наслідком розгляду даного запиту, відповідач листом від 23.06.2020 № 02-21-973, повідомив, що запитування інформація вказана в п. п.3-7 запиту на публічну інформацію складається з 65 сторінки.
Також, відповідач повідомив позивача, що відповідно до ст. 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації" у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.
Позивачу надано копії 10 сторінок запитуваної інформації безкоштовно та одночасно повідомлено, що виготовлення копій решти документів буде надано після отримання підтверджуючого документа щодо повної оплати витрат на копіювання або друк запитуваних документів.
Враховуючи викладене, направили позивачу розрахунки для здійснення оплати витрат на копіювання або друк та виготовлення цифрових копій запитуваного документа.
Вважаючи, що відповідачем не надано повну інформацію на інформаційний запит, чим порушено вимоги Закону України "Про доступ до публічної інформації", позивач звернувся до суду із цим позовом, оскільки на його думку запитувана інформація повинна бути надіслана на електронну адресу товариства.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що згідно листа відповідача від 23.06.2020 № 02-21-973 позивачу надано 10 сторінок безкоштовно одночасно з повідомленням про необхідність відшкодування витрат на виготовлення копій решти 55 сторінок із (65 сторінок).
Надісланий відповідачем рахунок на відшкодування витрат на копіювання та друк 55 сторінок, на думку суду, є обґрунтованим, адже складений з урахування того, що перші 10 сторінок запитуваної інформації, згідно положень ст. 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, надіслані безкоштовно.
Щодо посилання позивача на те, що відповідачем не направлено на його електронну адресу в електронному вигляді відповіді на запит, суд зазначив, що у разі зазначення в запиті одразу двох форм (способів) отримання інформації, позивач тим самим надає відповідачу можливість вибору способу листування із запитувачем інформації. Відповідачем правомірно надано відповідь шляхом надсилання поштового листа на адресу ТОВ "Вінпродтрейд", оскільки позивач сам надав відповідачу можливість вибору способу листування.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулює Закон України від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» (далі по тексту - Закон № 2657-XII).
Згідно з ст. 1 Закону № 2657-XII інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
У відповідності до ч.1 ст. 5 Закону № 2657-XII, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі по тексту - Закон № 2939-VI).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Нормами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 2939-VI передбачено, що право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із  законом  чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
Пункт 6 частини 1 статті 14 Закону №2939-VI зобов`язує розпорядників інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.
Згідно із статтею 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Статтею 20 Закону №2939-VI визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною 5 статті 19 цього Закону.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
При цьому, розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Згідно з ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
У відповідності до ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Отже, аналізуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що праву позивача звертатись із інформаційними запитами та отримати інформацію кореспондує обов`язок відповідача який володіє статусом розпорядника публічної інформації надати достовірну, точну та повну інформацію у встановлені Законом строки.
З матеріалів справи вбачається, що за наслідком розгляду запиту позивача від 17.06.2020 №685/2, відповідач листом від 23.06.2020 № 02-21-973, повідомив, що запитувана інформація вказана в п. п.3-7 запиту на публічну інформацію складається з 65 сторінки.
Також, відповідач повідомив позивача, що відповідно до ст. 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації" у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.
Вказав, що граничні норми витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 №740. Розмір фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, та порядок відшкодування цих витрат затверджені 59 позачерговою сесією (4-те скликання) Калинівської міської ради 7-го скликання від 07.05.2020 №77.
Тому, як зазначено у відповіді, надаються 10 сторінок запитуваної інформації безкоштовно, одночасно повідомлено, що виготовлення копій решти документів буде надано після отримання Калинівською міською радою підтверджуючого документа щодо повної оплати витрат на копіювання або друк запитуваних документів.
Враховуючи викладене,  позивачу направлено розрахунки для здійснення оплати витрат на копіювання або друк та виготовлення цифрових копій запитуваного документа.
Частиною 2 ст. 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI передбачено, що у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.
Так, з буквального тлумачення положень ч. 2 ст. 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI випливає, що у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з копіюванням документів понад встановлений обсяг. Тобто, копії десяти сторінок документу надаються безкоштовно та відповідно вони мали бути направлені у відповідь на запит у паперовому вигляді, а за інші сторінки (із 11 по 65) відповідач міг роз`яснити обов`язок позивача відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк (у разі необхідності надання їх у паперовій формі).
Конституційний Суд України в ухвалі від 25.06.2013 по справі № 29-у/2013, відмовив у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням Міжнародної благодійної організації "Екологія-Право-Людина" щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої, третьої статті 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зазначивши, що положення частини другої статті 21 Закону викладені чітко, зрозуміло і передбачають відшкодування запитувачем фактичних витрат на копіювання та друк документів понад встановлену Законом кількість сторінок, а тому не потребують офіційної інтерпретації.
Із наведеного слідує, що якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані із копіюванням документів понад встановлений обсяг.
Однак, копії 10-ти перших сторінок у відповідь на запит про надання публічної інформацію надаються безкоштовно, тоді як відшкодування позивачем фактичних витрат на копіювання і друк документів здійснюватися з одинадцятої сторінки.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.01.2020 по справі № 818/40/17 та від 27.01.2020 по справі № 815/2873/18.
Крім того, в постанові від 27.01.2020 по справі № 815/2873/18 Верховний Суд також звернув увагу на пункт 11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" де роз`яснено, що:
"Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. У наведеному положенні під фактичними витратами маються на увазі усі витрати, що здійсненні при копіюванні та/або друкові документів обсягом більш як 10 сторінок, тобто запитувач інформації зобов`язаний відшкодувати витрати на виготовлення всіх сторінок запитаної інформації, крім перших десяти сторінок.
При цьому питання щодо надання розпорядником інформації перших десяти сторінок документа (частини інформації) безкоштовно одночасно з повідомленням запитувача про необхідність відшкодування витрат або повідомленням про відмову в задоволенні запиту у зв`язку з невідшкодуванням відповідних витрат прямо Законом від 13.01.2011 № 2939-VI та іншими чинними нормативно-правовими актами не врегульовано.
ВАСУ роз`яснено, що належною практикою є надання за вимогою запитувача перших 10 сторінок безкоштовно одночасно з повідомленням про необхідність відшкодування витрат на виготовлення копій решти документів."
Як зазначалось вище, позивачу надано 10 сторінок безкоштовно ондочасно з повідомленням про необхідність відшкодування витрат на виготовлення копій решти 55 сторінок із (65 сторінок).
Із вищенаведеного слідує, що надісланий відповідачем рахунок на відшкодування витрат на копіювання та друк 55 сторінок, є обґрунтованим, адже складений з урахування того, що перші 10 сторінок запитуваної інформації, згідно положень ст. 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, надіслані безкоштовно.
Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також надання безкоштовно 10-ти сторінок із загальної кількості сторінок, суд дійшов висновку що відповідачем правомірно надано відповідь щодо вимоги сплатити за копії документів у обсязі 55 сторінок.
У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що відповідь відповідача не стосується предмету запиту, зокрема питання 3 стосується надання інформації на підтвердження або спростування здійснення в 2020 році продажу земельних ділянок, що не потребує надання копій будь-яких документів.
Колегія суддів критично оцінює такі доводи апеляційної скарги, оскільки у відповіді на запит від 23.06.2020 №02-21-973 відповідач вказав, що запитувана ТОВ «Вінпродтрейд» інформація вказана в п.п.3-7 запиту складається з 65 сторінок, у зв`язку з чим склав та направив позивачу розрахунок на відшкодування фактичних витрат на копіювання та друк, а долучені до відповіді на запит матеріали на 10 аркушах свідчать про відсутність підстав вважати, що відповідь відповідача не стосується предмету спору. 
Разом з тим, судом не здобуто доказів на підтвердження того, що інформація, яка міститься на 55 аркушах, не стосується предмета запиту ТОВ "Вінпродтрейд", у зв`язку з чим на момент звернення позивача до суду відсутнє порушення його прав, так як позивач не отримав дану інформацію, не ознайомився з її змістом та не навів агрументів щодо її неповноти та недостовірності.
Щодо доводів апелянта про те, що у відповіді відповідача не вказано про можливість надання ним затребуваної інформації на усі запитання запиту, чи відмову у наданні частини затвербуваної інформації, наявність або відсутність у нього затребуваної інформації, то колегія суддів зазначає, що на адресу позивача надіслано запитувану інформацію на 10 сторінках, оскільки відповідно до ст.21 Закону України від 13.01.20211 №2939-VІ у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. При цьому, до відповіді на запит відповідачем додано розрахунок витрат на виготовлення копій запитуваних документів.
Що ж стосується тверджень позивача про те, що відповідачем безпідставно не надіслано відповіді на його електронну адресу в електронному вигляді, то такі є необґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до частини 5 статті 19 Закону №2939-VІ запит на інформацію має містити, зокрема ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є, загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо, підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Отже, законодавець передбачив як одну із вимог до запиту на публічну інформацію зазначення у ньому поштової адреси або адреси електронної пошти.
Як свідчить зміст запиту №685/2 від 17.06.2020, у ньому запитувач зазначив і поштову, і електронну адресу, на які просив надіслати запитувану інформацію та копії запитуваних документів.
Проте, відповідач надіслав відповідь на запит та документи лише на поштову адресу ТОВ "Вінпродтрейд", що, на думку позивача не узгоджується із роз`ясненнями, які наведені у пунктах 10.3 та 11.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" №10 від 29 вересня 2016 року.
Так, у пункті 10.3 згаданої постанови Пленуму роз`яснено, що частиною 5 статті 19 Закону №2939-VІ, зокрема, передбачено можливість зазначення у запиті лише електронної адреси. Це свідчить про можливість обрання виключно електронної форми листування з розпорядником інформації і, відповідно, отримання відповіді на запит тільки на електронну адресу.  У разі якщо запитувач просить надати відповідь на електронну адресу, розпорядник інформації повинен з дотриманням вимог діловодства оформити лист-відповідь (поставити підпис, указати посаду, дату і номер реєстрації листа) та надіслати його у сканованому вигляді на електронну адресу запитувача.
А у пункті 11.2 постанови Пленуму йдеться про те, що аналіз частини 2 статті 34 Конституції України та частини другої статті 7 Закону №2657-XII свідчить, що особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, а саме паперову чи електронну. У разі якщо переведення в електронну форму (сканування) не є технічно неможливим та не покладає на розпорядника надмірний тягар, враховуючи ресурсні можливості, вимога щодо надання копії документів у сканованій формі повинна бути задоволена.
Відтак, особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, а саме паперову чи електронну. При цьому, запитувач має право обрати виключно електронну форму листування з розпорядником інформації, а тому в такому разі правомірно очікувати надіслання відповіді на запит лише на електронну адресу у сканованому вигляді за умови наявності для цього технічної можливості у розпорядника інформації.
Проте, запитувач просив надати інформацію на його запит і на поштову адресу, і на електронну адресу, чим визначив два окремих способи отримання інформації, що запитувалася.
Відтак, оскільки у запиті позивача було вказано два способи отримання такої інформації, тому розпорядник вправі на власний розсуд обрати один із них для надання такої.
Надання інформації альтернативно у письмовій або в електронній формі є допустимим, що узгоджується із приписами частини 5 статті 19 Закону №2939-VІ, а тому розпорядник вправі обрати один із таких способів.
Тому, у разі зазначення в запиті одразу двох форм (способів) отримання інформації, позивач тим самим надає відповідачу можливість вибору способу листування із ним як запитувачем інформації.
Отже, доводи позивача щодо невиконання відповідачем вимог запиту в частині, що стосується надання інформації і на поштову, і на електронну адресу позивача, є безпідставними.
З відповіді на запит від 23.06.2020 за № 02-21-974 встановлено, що позивачу надано перші 10 сторінок запитуваної інформації та виставлені: рахунок на відшкодування фактичних витрат на виготовлення цифрових копій документів шляхом сканування за 55 сторінок на суму 115,50 грн. та рахунок на відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на публічну інформацію за 55 сторінок на 231 грн. При цьому, матеріали справи не містять доказів щодо оплати виставлених рахунків, у зв`язку з чим у позивача відсутнє право на отримання наступних 55 сторінок до моменту сплати відповідного рахунку на відшкодування витрат.
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про передчасність вимоги позивача про визнання протиправними дій Калинівської міської ради при розгляді запиту ТОВ "Вінпродтрейд" про надання інформації від 17.06.2020 №685/2.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються  встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Ватаманюк Р.В.