УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження 

29 листопада 2021 року 

м. Київ
справа № 420/2134/20
адміністративне провадження № К/9901/40447/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

перевірив касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року (суддя Бутенко А.В.) та
постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року (колегія у складі суддів Бойка А.В., Федусика А.Г, Єшенко О.В.)
у справі № 420/2134/20
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 

УСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФ України в Одеській області), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 27.08.2018 б/н щодо перерахунку пенсії, прийнятого на підстави розгляду його заяви від 20.08.2018 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
- зобов`язати ГУ ПФ України в Одеській області вчинити дії щодо призначення, нарахування та виплати йому пенсії по інвалідності з 20.08.2018 в розмірі 68 % грошового забезпечення (заробітку);
- зобов`язати ГУ ПФ України в Одеській області врахувати при призначенні пенсії розмір грошового забезпечення (заробітку) з останньої посади перед звільненням, а саме: оклад за посадою -                   5 500,00 грн; оклад за спеціальним званням - 1 340,00 грн; надбавка за вислугу років (45 %) -              3 078,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань (100 %) - 9 918,00 грн; премія      (25 %) - 2 480,00 грн; надбавка за службу р умовах режимних обмежень (15 %) - 1 488,00 грн; надбавка за інформаційно-аналітичне забезпечення (50 %) - 4 959,00 грн; індексація;
- зобов`язати ГУ ПФ України в Одеській області виплатити різницю між пенсією, виплаченою та тією, що належить до виплати з 20.08.2018;
- стягнути з ГУ ПФ України в Одеській області відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 10.06.2020 закрив провадження в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача врахувати при призначенні пенсії розмір грошового забезпечення (заробітку) з останньої посади перед звільненням та зобов`язання виплатити різницю між виплаченою пенсією та тією, що належить до виплати.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 10.06.2020 відмовив у задоволенні позову.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановами від 16.10.2020 залишив без змін ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2020; скасував рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2020, прийняв нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав. 

Верховний Суд постановою від 03.06.2021 залишив без змін ухвалу та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2020, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2020.

19.07.2021 до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду від 03.06.2021.

Верховний Суд постановою від 20.07.2021 повернув зазначену заяву.

04.08.2021 ОСОБА_1 подав до Одеського окружного адміністративного суду заяву про перегляд рішення від 10.06.2020 за нововиявленими обставинами.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 30.08.2021, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2021, відмовив у перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами. 

05.11.2021 ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, що 08.11.2021 надійшли до Верховного Суду, в якій, із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2021, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди попередніх інстанцій проігнорували зазначені в заяві про перегляд судового рішення та апеляційній скарзі нововиявлені обставини, не проаналізували позовні вимоги на їх відповідність Конституції України, законодавству України, Рішенням Конституційного Суду України та висновкам Верховного Суду України. Спір у цій справі стосується права на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.04.1992          № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XIІ), що виникнуло у нього з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». У цій категорії спорів відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування п. 18 ст. 43 Закону № 2262-XII у питанні призначення пенсії по інвалідності.     

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого. 
Частина 1 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Вичерпний перелік підстав перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами визначено у ч. 2 цієї ж статті.  

Із Єдиного державного судового реєстру судових рішень слідує, що ОСОБА_1 просив суд першої інстанції переглянути рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, а саме, наявність істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. 
Такою істотною для справи обставиною, що не була відома на момент розгляду справи,       ОСОБА_1 визначав те, що Верховний Суд в ухвалі від 20.01.2021 у справі № 560/3762/18 висловив правову позицію про те, що: «<…> суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувалися такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи»; у постанові від 14.02.2019 у справі № 500/55/17 стосовно того, що: «<…> при наявності звернення особи за призначенням пенсії та поданні при цьому усіх необхідних документів, суб`єкт владних повноважень повинен перевірити відповідну заяву, подані документи та прийняти відповідне рішення про призначення пенсії чи про відмову у її призначенні». Крім того, покликався на те, що суд першої інстанції при вирішенні спору порушив ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 5 ст. 353 КАС України, не врахував висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 13.05.2015 у справі № 1-9/2015, правові позиції Верховного Суду, висловлені у справах № 286/766/17, № 522/9655/16-а,                             № 522/12993/16-а, № 295/3334/17, № 522/2738/17, № 638/9697/17, № 646/5771/16-а,                                 № 754/13244/16-а, № 295/13070/16-а, № 216/5385/16-а, № 21-484а13, № 753/12809/14,                                № 825/2328/16, № 813/1790/18 та ін.

Суд звертає увагу, що згідно з усталеної практики Верховного Суду, сформульованої в постановах від 21.05.2019 у справі № 826/19414/14, від 17.07.2019 у справі № 404/4623/15-а, від 30.01.2020                 у справі №127/2-а-4944/11, від 28.02.2020 у справі № 810/708/13-а, від 26.11.2020 у справі                          № 805/1819/18-а, від 30.09.2021 у справі № 440/3976/19, від 24.11.2021 у справі № 326/1062/16-а,  істотними для справи обставинами у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України є факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. 
Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:
- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;
- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;
- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Тобто, істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спіру.
Правова позиція, висловлена у постановах Верховного Суду у інших справах, не є фактом чи подією об`єктивною дійсності у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України. 

ОСОБА_1 у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами   покликається на неврахування Одеським окружним адміністративним судом у рішенні від 10.06.2020 висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в ухвалі Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 560/3762/18, у постанові Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 500/55/17, що, по суті, є підставою для апеляційного та / або касаційного оскарження судового рішення, але не для подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
Фактично, скаржник через процедуру перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами добивається перегляду мотивів ухвалення Одеським окружним адміністративним судом рішення від 10.06.2020, що набрало законної сили. 

Зважаючи на це, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовив у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, виходив з того, що наведення ОСОБА_1 висновків щодо застосування норм права, сформульованих у постановах Верховного Суду, не є нововиявленою обставиною.
Верховний Суд вважає, що правильне застосуванням судами попередніх інстанцій п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, є очевидним, а мотиви касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом ч. 2 цієї ж статті у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія зазначеної норми поширюється, зокрема, на ухвалу суду першої інстанції про відмову відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами після її перегляду в апеляційному порядку, право касаційного оскарження яких передбачено ч. 2 ст. 328 КАС України.
За викладених обставин, касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2021 слід визнати необґрунтованою, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст. 328, 332, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1.          Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі                   № 420/2134/20.
2.          Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              Н.В. Коваленко