ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 р.	Справа № 520/7484/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОМОБІЛЬНА КОМПАНІЯ "АВТО-ЛАКЦЕНТР" на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Заічко О.В.) від 12.08.2021 року (повний текст рішення складено 12.08.21 року) по справі № 520/7484/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОМОБІЛЬНА КОМПАНІЯ "АВТО-ЛАКЦЕНТР"
до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України
про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОМОБІЛЬНА КОМПАНІЯ "АВТО-ЛАКЦЕНТР", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 21.04.2021 № 00055710712. 
В обґрунтування позовних вимог вказує, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, контролюючий орган дійшов неправомірного висновку про наявність встановлених підстав для нарахування позивачу пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодився із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Вказує, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яким позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, оскільки, в порушення вимог п. 52-1 підрозділу«Перехідні положення» Податкового кодексу України, її було нараховано під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав вимога апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "АВТОМОБІЛЬНА КОМПАНІЯ "АВТО-ЛАКЦЕНТР з питання дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 08.08.2019 № 11 за період з 08.08.2019 по 28.02.2021, за результатами якої складено акт перевірки від 31.03.2021 № 5298/20-40-07-12-07/36031960.
В акті перевірки зазначені порушення пункту 3 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, за зовнішньоекономічним контрактом від 08.08.2019 № 11, укладеним з фірмою “GAJATEN j.d.o.o.”, Хорватія.
На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення – рішення від 21.04.2021 № 00055710712, яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності на загальну суму 279226,61 гривень.
Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем було допущено порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльностіпо взаємовідносинам із “GAJATEN j.d.o.o.”, Хорватія у період з 18.08.2020 по 20.12.2020, то нарахування контролюючим органом пені на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є правомірним.Посилання позивача на протиправність нарахування пені під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби (COVID-19), суд визнав необґрунтованими, оскільки на пеню, нараховану відповідно до Закону України “Про валюту і валютні операції” не поширюються положенняп. 52-1 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” ПК України.
Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначені Законом України «Про валюту і валютні операції» від21 червня 2018 року № 2473-VIII.
Частиною 1статті 13ЗаконуУкраїни «Про валюту і валютні операції`встановлено, щоНаціональний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно із ч.3ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції`у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
В своючергу, п.21Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті,затвердженогоПостановою Правління Національного банку України 02.01.2019р. № 5передбачено, щограничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Як вбачається з матеріалів справ, між ТОВ “АВТОМОБІЛЬНА КОМПАНІЯ “АВТО-ЛАКЦЕНТР”, в особі директора ОСОБА_1 , що іменується в подальшому “Покупець”, та фірмою “GAJATEN j.d.o.o.”, Хорватія, в особі директора з продажу AleksSulc, що іменується в подальшому “Продавець”, укладено контракт від 08.08.2019 № 11.  
Згідно з умовами контракту Продавець зобов`язується поставляти транспортні засоби, причепи, напівпричепи, а Покупець зобов`язується своєчасно оплачувати транспортні засоби, причепи, напівпричепи.
Протягом періоду, що перевірявся, ТОВ “АВТОМОБІЛЬНА КОМПАНІЯ“АВТО-ЛАКЦЕНТР”, на виконання умов імпортного контракту від 08.08.2019 № 11, укладеного з фірмою “GAJATEN j.d.o.o.”, Хорватія, з валютного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у АТ КБ “ПРИВАТБАНК”, МФО 351533, здійснено передплату за товар на загальну суму 30000,00 євро (еквівалент 836337,96 грн) згідно з наступними платіжними дорученнями в іноземній валюті:
- від 13.08.2019 № 16 на загальну суму 3 000,00 євро (еквівалент 84 487,23 грн);
- від 19.08.2019 № 17 на загальну суму 23 000,00 євро (еквівалент 640509,01 грн) – граничний строк надходження імпортної продукції 17.08.2020;
- від 21.08.2019 № 18 на загальну суму  4 000,00 євро  (еквівалент 111 341,71 грн).
Однак, імпортний товар на суму 23 000,00 євро по оплаті згідно з платіжним дорученням від 19.08.2019 № 17 від фірми “GAJATEN j.d.o.o.”, Хорватія, не надійшов, чим порушено пункт 3 статті 13 Закону України “Про валюту і валютні операції”.
Відповідно до п. 5 ст. 13 Закону України “Про валюту і валютні операції”, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.
Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з невиконанням контрагентом своїх зобов`язань по контракту, позивачем 21.12.2020 до Господарського суду Харківської області направлено позовну заяву щодо стягнення заборгованості з нерезидента у сумі 30000,00 євро, яка прийнята судом до провадження 15.01.2021 (справа № 922/4122/20).
Тобто, з 21.12.2020 (день звернення до Господарського суду Харківської області) зупинено нарахування позивачу пені.
Однак враховуючи, що граничний термін розрахунку за імпортною операцією, що підтверджується платіжним дорученням від 19.08.2019 № 17 на загальну суму 23000,00 євро, настав 17.08.2020, податковий орган дійшов висновку про порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, в зв`язку з чим нарахував позивачу пеню з 18.08.2020 по 20.12.2020  на загальну суму 279226,61 грн.
Колегія суддів зазначає, що факт порушення вказаних строків позивачем під час судового розгляду справи не заперечувався.
Обґрунтовуючи незгоду із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивач посилається на те, що контролюючим органом безпідставно нараховано пеню під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
Перевіряючи обґрунтованість вказаних доводів позивача, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 52-1підрозділу10розділуXX“Перехідні положення” ПК України, за порушення податковогозаконодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за порушення, визначені в абзацах другому – дев`ятому цього пункту.
Протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби, платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Колегія суддів зазначає, що Законом України «Про внесення змін до ПК України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 № 466-IX, в редакції від 01.01.2021,підпункт 14.1.162 ПК Українивикладено в наступній редакції: « 14.1.162. пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи».
Відповідно до п.п. 54.3.3. п. 54.3. статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення,у сфері зовнішньоекономічної діяльності; є контролюючий орган.
Отже,ПК України визначено, що пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті є різновидом грошового зобов`язання платника податків та застосовується контролюючим (податковим) органом в порядку, який передбачений для прийняття податкових повідомлень-рішень, аЗакон України «Про валюту і валютні операції», зокрема стаття 13, містить лише встановлення такого виду відповідальності, як пеня за порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею.
Таким чином, пеня за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті відповідно до вимог ПК України з 01.01.2021 є одним із різновидів пені в розумінні приписів підпункту14.1.162 пункту 14.1. ст. 14 ПК України та відповідно нарахування пені у період з 01.01.2021 суперечить положенням абз. 11 п.52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» ПК України.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, колегія суддів дійшла висновку, що податковий орган неправомірно нарахував позивачу пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню у судовому порядку.
Висновки суду першої інстанції про те, що на пеню, нараховану відповідно до Закону України “Про валюту і валютні операції” не поширюються положенняп. 52-1 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” ПК України, колегія суддів вважає помилковими з вищезазначених підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Натомість відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів належними та допустимими доказами обґрунтованість нарахування позивачу пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (№ 65518/01; пункт 89), “Проніна проти України” (№ 63566/00; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідност. 242 КАС Українирішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно дост. 317 КАС Українипідставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нового про задоволення позовних вимог.
Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до  ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОМОБІЛЬНА КОМПАНІЯ "АВТО-ЛАКЦЕНТР" задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2021 року по справі №520/7484/21 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОМОБІЛЬНА КОМПАНІЯ "АВТО-ЛАКЦЕНТР" задовольнити.
Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 21.04.2021 № 00055710712.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОМОБІЛЬНА КОМПАНІЯ "АВТО-ЛАКЦЕНТР" (код ЄДРПОУ 36031960) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 43983495) суму сплаченого судового збору у розмірі 4398,40 грн. (чотири тисячі триста дев`яносто вісім гривень) 40 коп. за подачу позову, за подачу апеляційної скарги - 6597,60 грн. (шість тисяч п`ятсот дев`яносто сім гривень) 60 коп. і витрати на правничу допомогу у сумі 7500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень) 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    З.Г. Подобайло   	
Повний текст постанови складено  16.12.2021 року