ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

22 вересня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/4911/20
Головуючий у першій інстанції - Гагаріна Т. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/772/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.
секретар: Поклад Д.В.

сторони: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Гагаріної  Т.О. від 19 березня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Ніжин, дата складення повного тексту рішення 30 березня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування моральної шкоди,

                          В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на свою користь 1 000 000 грн. моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю відділу Прилуцького ВП ГУНП України в Чернігівській області. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 21.07.2019 відносно нього було вчинено кримінальне правопорушення за ч.1 статті 125 та ч.2 статті 15, ч.2 статті 186 КК України, яке вчинив ОСОБА_2 з іншими особами. Другою потерпілою по даному факту є ОСОБА_3 , матеріали кримінальних проваджень №12019270210001217 від 31.08.2019 року та №12019270210001044 вiд 22.07.2019 року об`єднані в одне провадження №12019270210001044). Позивач вказував, що дані відомості працівниками поліції Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області були внесені не відразу, заяви про вчинення злочину ігнорувалися. Винесені ухвали слідчих суддів, якими визнано незаконною та протиправною бездіяльність слідчих СВ Прилуцького ВП ГУНП, зобов`язувалось даними ухвалами вчинити певні слідчі дії, але вказані документи також ігнорувались та не виконувались, про що неодноразово відносно слідчих вносилися відомості до ЄРДР за вчинення кримінальних правопорушень за статтею 382 КК України. ОСОБА_1 зазначав, що він неодноразово оскаржував незаконні дії слідчих Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, і вказані скарги позивача судом було задоволено, визнано незаконною бездіяльність   слідчих.   Проте,  як  стверджує  позивач,   слідчі   злісно   та навмисно  не  виконують  вимоги  чинного кримінально-процесуального законодавства України, протягом тривалого часу імітують досудове розслідування за кримінальними провадженнями, що призвело до завдання позивачу моральної шкоди, яку він оцінює у 1 000 000 грн., та просить стягнути на його користь.  

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.03.2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, ГУНП в Чернігівській області про відшкодування моральної шкоди. 

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.03.2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 19.03.2021 року є незаконним, немотивованим, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, без належної оцінки доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог та наданням переваги відзивам відповідачів. Доводи апеляційної скарги зазначають про порушення судом першої інстанції  розумних строків розгляду справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджує, що суд першої інстанції не надав відповідної оцінки та не дослідив надані позивачем копії ухвал слідчих суддів, листи прокуратури, листи ГУНП в Чернігівській області. Доводи апеляційної скарги вказують, що ті докази, які були судом досліджені, необґрунтовано не були прийняті до уваги під час вирішення даного спору по суті. Апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що недоліки у процесуальній діяльності службових осіб не можуть бути підставою для безумовного стягнення моральної шкоди, та наполягає на обґрунтованості заявлених позовних вимог за наявності судових рішень, якими були встановлені факти незаконної та протиправної бездіяльності слідчих. При цьому, ОСОБА_1 посилається на наявні в матеріалах справи листи Прилуцької місцевої прокуратури від 25.09.2019 року №1761-19, від 10.10.2019 року №63-801 вих-19, листи ГУНП в Чернігівській області від 24.10.2019 року №07/0-706, від 07.04.2020 року, 01.06.2020 року, 15.06.2020 року, 15.09.2020 року, 24.02.2020 року №07/0-64, які підтверджують протиправну бездіяльність, повне ігнорування та непроведення ефективного досудового розслідування слідчими, що спричинило позивачу моральні страждання та шкоду. З посиланням на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №686/10520/15, від 08.05.2018 року у справі № 922/2026/17, від 21.09.2018 року у справі №910/19960/15, позивач вказує про обґрунтованість вимог заявленого ним позову. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до статей 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, він має право на відшкодування шкоди внаслідок незаконних та протиправних дій відповідача При цьому, у оскаржуваному рішенні від 19.03.2021 року судом першої інстанції взагалі було проігноровано оцінку розміру моральної шкоди та відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги позивач не погоджується із висновками суду першої інстанції про недоведеність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та тяжкими фізичними та моральними стражданнями позивача. З посиланням на практику Верховного Суду, зокрема, на постанову Верховного Суду по справі №201/7621/17, доводи апеляційної скарги вказують про тривалість порушення прав позивача внаслідок незаконності та протиправності дій слідчих СВ Прилуцького ВП ГУНП, внаслідок чого ОСОБА_1 відчуває психологічні незручності, нервове напруження, негативні емоції, що призводить до моральних страждань та свідчить про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Чернігівській області просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , та залишити без змін рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.03.2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Державна казначейська служба України просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, а обгрунтоване рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.03.2021 року - залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Глазун Т.О. підтримала доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду представник Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - Тимошенко О.С. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, та залишити без змін рішення суду першої інстанції від 19.03.2021 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , представник Державної казначейської служби України, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 22.07.2019 року та 30.08.2019 року до ЄРДР були внесені відомості за заявою ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України, за ч.1 ст.186 КК України про вчинення щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_1 кримінального правопорушення, а саме, нанесення їм тілесних ушкоджень та заволодіння планшетним комп`ютером, кримінальне провадження за №12019270210001044 (а.с.43, том 1).
З довідки у кримінальному провадженні №12019270210001044 від 22.07.2019 року за ч.1 статті 125, ч.1 статті 186 КК України "По факту нанесення тілесних ушкоджень та відкритого заволодіння майном" (а.с.162-169, том 1) вбачається, що 21.07.2019 року до Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що в с.Сухополова Прилуцького району біля виборчої дільниці №740635 під час конфлікту їм було нанесено тілесні ушкодження невідомою особою. Також надійшла заява ОСОБА_3 про те, що 21.07.2019 року ОСОБА_5 відкрито заволодів планшетним комп`ютером, який був ввірений заявниці для внесення інформації під час перебування на ДВК в с.Сухополова Прилуцького району.
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.05.2020 року (а.с.21, том 1) задоволено скаргу ОСОБА_1 та визнано незаконною бездіяльність уповноважених осіб Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 06.05.2020 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 15, ч.2 статті 186 КК України.
З копії листа ГУНП в Чернігівській області від 15.06.2020 року (а.с.48, том 1) вбачається, що за фактом неналежного розслідування кримінального провадження №12019270210001044 слідчим управління проводилось службове розслідування, за результатами якого слідчому СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 оголошено догану.
Відповідно до копії листа ГУНП в Чернігівській області від 01.06.2020 року (а.с.53, том 1), слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Тіхомірова Р.В., у зв`язку з неефективністю проведення досудового розслідування було відсторонено від проведення досудового розслідування кримінального провадження №12019270210001044, та подальше проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження доручено слідчому СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Скрипченку Б.В. До слідчих СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Павленко І.М. та т.в.о. начальника СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Хвостенка О.П. вжито заходів реагування.
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.06.2020 року задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Скрипченка Б.В. у кримінальному провадженні №12019270210001044, яка полягає у нерозгляді клопотання від 11.06.2020 року про перехресний допит потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з ОСОБА_7 (а.с.22-23, том 1).
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.07.2020 року задоволено скаргу ОСОБА_3   та  ОСОБА_1 ,  постанову  слідчого  від  10.07.2020 року про закриття     кримінального     провадження,      внесеного      до     ЄРДР     за №12019270210001044, скасовано (а.с.24-25, том 1).
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.07.2020 року задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнано незаконною бездіяльність та зобов`язано слідчого у двотижневий строк з моменту постановлення ухвали слідчого судді, провести слідчий експеримент за участі ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , про який заявлено у клопотанні від 22.05.2020 року (а.с.26-27, том 1).
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.09.2020 року (а.с.13-14, том 1) задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , скасовано постанову слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 04.08.2020 року про відмову у задоволенні клопотання від 11.06.2020 року щодо одночасного допиту потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з ОСОБА_7 . Зобов`язано слідчого повторно розглянути дане клопотання та прийняти обґрунтоване рішення.
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.09.2020 року (а.с.15-16, том 1), задоволено скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , скасовано постанову про закриття кримінального провадження №12019270210001044 від 22.07.2019 року у зв`язку з її передчасністю, необґрунтованістю та невмотивованістю.
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.09.2020 року задоволено скаргу ОСОБА_1 , скасовано постанову слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 08.05.2020 про відмову в задоволенні клопотання від 04.05.2020 року щодо допиту ОСОБА_2 . Зобов`язано задовольнити клопотання ОСОБА_1 від 04.05.2020 року про допит ОСОБА_2 , про що повідомити ОСОБА_1 (а.с.17-18, том 1).
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.09.2020 року задоволено скаргу ОСОБА_1 , скасовано постанову слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 08.05.2020 року про відмову у задоволенні клопотання від 04.05.2020 щодо допиту ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Зобов`язано задовольнити вказане клопотання, про що повідомити ОСОБА_1 (а.с.19-20, том 1).
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.10.2020 року задоволено скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , скасовано постанову про закриття кримінального провадження №12019270210001044 від 22.09.2020 року у зв`язку з її передчасністю, необґрунтованістю та невмотивованістю (а.с.31-32, том1).
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.10.2020 року (а.с.28, том 1), задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо нерозгляду клопотання від 21.09.2020 року у кримінальному провадженні №12019270210001044. Зобов`язано розглянути дане клопотання, про що повідомити ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .     
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.10.2020 року (а.с.30, том 1), задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо невиконання письмових вказівок прокурора Прилуцької місцевої прокуратури від 26.08.2020 року. Зобов`язано виконати вказівки прокурора та прийняти кінцеве рішення згідно чинного законодавства.
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.12.2020 року (а.с.135, том 1), задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо не розгляду клопотання про повідомлення підозри від 11.11.2020 року у кримінальному провадженні №12019270210001044. Зобов`язано розглянути дане клопотання від 11.11.2020 року, про що повідомити ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .     
  
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.03.2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, ГУНП в Чернігівській області про відшкодування моральної шкоди. 
Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 19.03.2021 року, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 за недоведеності спричинення йому моральної шкоди в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12019270210001044.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.03.2021 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та положеннями норм права, які регулюють спірні правовідносини.   

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджує, що суд першої інстанції не надав відповідної оцінки та не дослідив надані позивачем копії ухвал слідчих суддів, листи прокуратури, листи ГУНП в Чернігівській області. Доводи апеляційної скарги вказують, що ті докази, які були судом досліджені, необґрунтовано не були прийняті до уваги під час вирішення даного спору по суті. Апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що недоліки у процесуальній діяльності службових осіб не можуть бути підставою для безумовного стягнення моральної шкоди, та наполягає на обґрунтованості заявлених позовних вимог за наявності судових рішень, якими були встановлені факти незаконної та протиправної бездіяльності слідчих. При цьому, ОСОБА_1 посилається на наявні в матеріалах справи листи Прилуцької місцевої прокуратури від 25.09.2019 року №1761-19, від 10.10.2019 року №63-801 вих-19, листи ГУНП в Чернігівській області від 24.10.2019 року №07/0-706, від 07.04.2020 року, 01.06.2020 року, 15.06.2020 року, 15.09.2020 року, 24.02.2020 року №07/0-64, які підтверджують протиправну бездіяльність, повне ігнорування та непроведення ефективного досудового розслідування слідчими, що спричинило позивачу моральні страждання та шкоду. З посиланням на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №686/10520/15, від 08.05.2018 року у справі № 922/2026/17, від 21.09.2018 року у справі №910/19960/15, позивач вказує про обґрунтованість вимог заявленого ним позову. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до статей 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, він має право на відшкодування шкоди внаслідок незаконних та протиправних дій відповідача При цьому, у оскаржуваному рішенні від 19.03.2021 року судом першої інстанції взагалі було проігноровано оцінку розміру моральної шкоди та відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги позивач не погоджується із висновками суду першої інстанції про недоведеність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та тяжкими фізичними та моральними стражданнями позивача. З посиланням на практику Верховного Суду, зокрема, на постанову Верховного Суду по справі №201/7621/17, доводи апеляційної скарги вказують про тривалість порушення прав позивача внаслідок незаконності та протиправності дій слідчих СВ Прилуцького ВП ГУНП, внаслідок чого ОСОБА_1 відчуває психологічні незручності, нервове напруження, негативні емоції, що призводить до моральних страждань та свідчить про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

Приписами статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме, у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Судом в ході розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 22.07.2019 року та 30.08.2019 року до ЄРДР були внесені відомості за заявою ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України, за ч.1 ст.186 КК України про вчинення щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_1 кримінального правопорушення, а саме, нанесення їм тілесних ушкоджень та заволодіння планшетним комп`ютером, кримінальне провадження за №12019270210001044 (а.с.43, том 1).
З довідки у кримінальному провадженні №12019270210001044 від 22.07.2019 року за ч.1 статті 125, ч.1 статті 186 КК України "По факту нанесення тілесних ушкоджень та відкритого заволодіння майном" (а.с.162-169, том 1) вбачається, що 21.07.2019 року до Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що в с.Сухополова Прилуцького району біля виборчої дільниці №740635 під час конфлікту їм було нанесено тілесні ушкодження невідомою особою. Також надійшла заява ОСОБА_3 про те, що 21.07.2019 року ОСОБА_5 відкрито заволодів планшетним комп`ютером, який був ввірений заявниці для внесення інформації під час перебування на ДВК в с.Сухополова Прилуцького району.
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.05.2020 року (а.с.21, том 1) задоволено скаргу ОСОБА_1 та визнано незаконною бездіяльність уповноважених осіб Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 06.05.2020 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 15, ч.2 статті 186 КК України.
З копії листа ГУНП в Чернігівській області від 15.06.2020 року (а.с.48, том 1) вбачається, що за фактом неналежного розслідування кримінального провадження №12019270210001044 слідчим управління проводилось службове розслідування, за результатами якого слідчому СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 оголошено догану.
Відповідно до копії листа ГУНП в Чернігівській області від 01.06.2020 року (а.с.53, том 1), слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Тіхомірова Р.В., у зв`язку з неефективністю проведення досудового розслідування було відсторонено від проведення досудового розслідування кримінального провадження №12019270210001044, та подальше проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження доручено слідчому СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Скрипченку Б.В. До слідчих СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Павленко І.М. та т.в.о. начальника СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Хвостенка О.П. вжито заходів реагування.
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.06.2020 року задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Скрипченка Б.В. у кримінальному провадженні №12019270210001044, яка полягає у нерозгляді клопотання від 11.06.2020 року про перехресний допит потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з ОСОБА_7 (а.с.22-23, том 1).
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.07.2020 року задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , постанову слідчого від 10.07.2020 року про закриття     кримінального     провадження,      внесеного     до      ЄРДР     за №12019270210001044, скасовано (а.с.24-25, том 1).
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.07.2020 року задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнано незаконною бездіяльність та зобов`язано слідчого у двотижневий строк з моменту постановлення ухвали слідчого судді, провести слідчий експеримент за участі ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , про який заявлено у клопотанні від 22.05.2020 року (а.с.26-27, том 1).
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.09.2020 року (а.с.13-14, том 1) задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , скасовано постанову слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 04.08.2020 року про відмову у задоволенні клопотання від 11.06.2020 року щодо одночасного допиту потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з ОСОБА_7 . Зобов`язано слідчого повторно розглянути дане клопотання та прийняти обґрунтоване рішення.
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.09.2020 року (а.с.15-16, том 1), задоволено скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , скасовано постанову про закриття кримінального провадження №12019270210001044 від 22.07.2019 року у зв`язку з її передчасністю, необґрунтованістю та невмотивованістю.
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.09.2020 року задоволено скаргу ОСОБА_1 , скасовано постанову слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 08.05.2020 про відмову в задоволенні клопотання від 04.05.2020 року щодо допиту ОСОБА_2 . Зобов`язано задовольнити клопотання ОСОБА_1 від 04.05.2020 року про допит ОСОБА_2 , про що повідомити ОСОБА_1 (а.с.17-18, том 1).
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.09.2020 року задоволено скаргу ОСОБА_1 , скасовано постанову слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 08.05.2020 року про відмову у задоволенні клопотання від 04.05.2020 щодо допиту ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Зобов`язано задовольнити вказане клопотання, про що повідомити ОСОБА_1 (а.с.19-20, том 1).
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.10.2020 року задоволено скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , скасовано постанову про закриття кримінального провадження №12019270210001044 від 22.09.2020 року у зв`язку з її передчасністю, необґрунтованістю та невмотивованістю (а.с.31-32, том1).
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.10.2020 року (а.с.28, том 1), задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо нерозгляду клопотання від 21.09.2020 року у кримінальному провадженні №12019270210001044. Зобов`язано розглянути дане клопотання, про що повідомити ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .     
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.10.2020 року (а.с.30, том 1), задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо невиконання письмових вказівок прокурора Прилуцької місцевої прокуратури від 26.08.2020 року. Зобов`язано виконати вказівки прокурора та прийняти кінцеве рішення згідно чинного законодавства.
Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.12.2020 року (а.с.135, том 1), задоволено скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області щодо не розгляду клопотання про повідомлення підозри від 11.11.2020 року у кримінальному провадженні №12019270210001044. Зобов`язано розглянути дане клопотання від 11.11.2020 року, про що повідомити ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .     

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.1-9, том 1), позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив стягнути з Державного бюджету України  через  Державну  казначейську  службу  України  на свою користь 1 000 000 грн. моральної шкоди, завданої документально підтвердженою протиправною бездіяльністю відділу Прилуцького ВП ГУНП України в Чернігівській області.

Відповідно до приписів ч.1,ч.2,ч.3 статті 23 ЦК України, яка регламентує відшкодування моральної шкоди, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає, як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.           

Європейський Суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v.BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, 12.07.2007 року).

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки рядом вищезазначених судових рішень, які набрали законної сили, було встановлено та констатовано неправомірність бездіяльності посадових осіб слідчого відділу Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області по відношенню до позивача ОСОБА_1 , то за даних обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди. В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що моральна шкода, яка була спричинена позивачу, виразилась у душевних стражданнях, завданих йому як неправомірною бездіяльністю по відношенню до його звернень, так і прийняттям незаконних рішень, які неодноразово були скасовані судом за наслідками розгляду скарг позивача, у досить тривалому та неналежному проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні за заявою позивача. Вказані обставини змусили позивача відчувати душевний біль, негативні емоції, невизначеність у житті, невпевненість, незахищеність, неможливість реалізації своїх прав та законних інтересів, при цьому, позивач був змушений витрачати час для відновлення своїх прав в суді та докладати додаткових зусиль для організації свого життя.               

Апеляційний суд констатує, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу, суд приймає до уваги характер та обсяг заподіяних ОСОБА_1 моральних страждань, їх тривалість та тяжкість вимушених змін у життєвих та суспільних стосунках позивача. При цьому, апеляційний суд виходить із засад виваженості, розумності, співмірності та справедливості. 
Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне визначити розмір морального відшкодування, яке підлягає стягненню на користь позивача, у розмірі 7 000 грн.

У постановах від 20.11.2018 року у справі №5023/10655/11, провадження     №12-161гс18,       від       21.08.2019       року       у       справі №761/35803/16-ц,    провадження   №14-316цс19,   від   18.12.2019   року   у справі  №688/2479/16-ц,  провадження №14-447цс19, Велика Палата Верховного Суду наголошувала га тому, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі, як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема, і представляти державу в суді.               

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року №460/2011 (із наступними змінами), центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.            

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково. При цьому, рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.03.2021 року, скасувати. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково. Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 7 000 (сім тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. 

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                          П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 березня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 7 000 (сім тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.  

Головуючий:                                           Судді: