ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 179/440/21(2-а/179/10/21)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою  Департаменту патрульної поліції 
на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року (суддя Ковальчук Т.А., смт. Магдалинівка) у справі № 179/440/21(2-а/179/10/21) 
за позовом ОСОБА_1  
до інспектора управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Кіпренка Сергія Сергійовича,  
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департамент патрульної поліції,  
про скасування  постанови про накладення адміністративного стягнення, - 
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАН №3936637 від 18.03.2021 року,  винесену інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн. за ч. 6 ст. 121 КУпАП.
Рішенням суду першої інстанції позов було задоволено. Суд обґрунтував своє рішення тим, що відповідачем не надано належних доказів вчинення правопорушення.
Не погодившись з рішенням суду, третя особа в справі оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.
В апеляційній скарзі зазначає, що судом не було повно і всебічно досліджено обставини справи. Наголошує, що відповідачем було дотримано законодавчих норм під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Просить скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову.
Відзиву на апеляційну скаргу від позивача до суду не надходило. 
У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 13.10.2121 року, подальший розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 3936637 від 18.03.2021 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.
Підставою для накладення стягнення, зазначеною в постанові є те, що  позивач 18.03.2021 року о 19:01:18 в м. Дніпро, вул. Калинова, 78, керував транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER 200, номерний знак НОМЕР_1 , у якого забруднені номерні знаки, що не дає визначити символи номерного знаку з 20 метрів, чим порушив вимоги п. 2.9  ПДР  України (а. с. 3).
Частиною 6 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм  транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим  в Україні  в установленому  порядку, його експлуатація без  номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію,  чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим
Згідно з п. 2.9 (в)  ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем. Відповідач всупереч положенням ст. 77 КАС України не навів доводів та не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Відповідно до ч.1 ст. 77  КАС України кожна  сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього  Кодексу.
Частиною 2 ст. 77  КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".
Сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є належним та допустимим доказом такого порушення.
За таких обставин колегія суддів не може зробити висновок «поза розумним сумнівом» про наявність події, з якою пов`язане притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому повністю погоджується з рішенням суду першої інстанції.
Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

Постановив:
Апеляційну скаргу  Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року у справі № 179/440/21(2-а/179/10/21) залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили с дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
  
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко