ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8088/21 Справа № 192/864/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кітов О. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого – судді Деркач Н.М.
суддів – Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.
при секретарі — Усик А.Д.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року АТ КБ “ПриватБанк” звернулися до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18 листопада 2014 року в сумі 16644,78 грн. 
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі АТ КБ “ПриватБанк” просить ухвалу суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тобто апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353ЦПК України) підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України.
Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Повертаючи позовну заяву, районний суд виходив з того, що представником позивача тільки частково усунені вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, недоліки, оскільки так і не долучено належним чином завірені розрахунки заборгованості та виписку про рух коштів за кредитним договором, в яких на кожній сторінці наявний підпис, посада, дата, прізвище, ім`я та по батькові представника, також не долучено належним чином завірену копію паспорта відповідача та належним чином перекладену на державну мову Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. 
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року позовну заяву АТ КБ “ПриватБанк” залишено без руху, оскільки в порушення вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України долучені до позовної заяви копії документів не завірені належним чином, а саме долучена до матеріалів позовної заяви копія паспорта відповідача, який подає відповідач, не завірена жодним чином, незважаючи на те, що на даний документ позивач посилається в тексті позовної заяви, як на самостійний доказ. Крім цього, долучені до матеріалів справи: два розрахунки заборгованості за договором б/н від 18 листопада 2014 року, виписка за договором та дві довідки складені позивачем, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не завірені належним чином, а саме відсутня посада, прізвище, ім`я та по - батькові представника позивача та дата завірення документа. Крім цього долучена до матеріалів позовної заяви копія Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку складена російською мовою, а позивачем не долучено належним чином виконаний та засвідчений переклад даних документів на українську мову, якою здійснюється судочинство в Україні. 
Так, вимоги до позовної заяви викладені в ст. 175 ЦПК України.
Зокрема, ч. 3 ст.175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них (п. 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5); відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору (п. 6); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п. 8); підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п. 10).
У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (ч. 6 ст. 175 ЦПК України).
Згідно положень ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1). В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). (ч. 2). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3).
Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).
Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 4.12.95 у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст.6 Конвенції визначає гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.
У рішенні від 13 січня 2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 98 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ указав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням §1 ст.6 конвенції.
Отже, виходячи з норм Конституції, а також з норм міжнародного права, повертаючи позовну заяву з підстав того, що відсутнє підтвердження позивачів, що ними не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, і вказані дії суду унеможливили доступ позивачів до правосуддя для захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
Отже, виходячи з норм Конституції, а також з норм міжнародного права, повертаючи позовну заяву з підстав того, що представником позивача тільки частково усунені вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, недоліки, оскільки так і не долучено належним чином завірені розрахунки заборгованості та виписку про рух коштів за кредитним договором, в яких на кожній сторінці наявний підпис, посада, дата, прізвище, ім`я та по батькові представника, також не долучено належним чином завірену копію паспорта відповідача та належним чином перекладену на державну мову Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, і вказані дії суду унеможливили доступ позивача до правосуддя для захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
Окрім того, суд першої інстанції фактично на стадії відкриття провадження у цій справі вдався до оцінки доказів наданих позивачем в обґрунтування позову у цій справі, що можливо лише за результатами розгляду цієї справи судом першої інстанції по суті відповідно до вимог ст. ст. 89, 244-245, 264, 265 ч. 4 ЦПК України. 
Більш того, з матеріалів справи вбачається, що 02 липня 2021 року позивачем на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху надана позовна заява з виправленими недоліками, а отже, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до вимог ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” – задовольнити.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2021 року – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий          Н.М. Деркач
Судді Е.Л. Демченко
І.Ю. Ткаченко