УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №293/1082/14-ц Головуючий у 1-й інст. Бруховський  Є.Б. 
Категорія 60 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Трояновської Г.С.
суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.
        з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 293/1082/14 за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради з участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача – реєстраційної служби Черняхівського районного управління юстиції про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування 
 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 18 липня 2014 року, ухваленого під головуванням судді Бруховського Є.Б. у смт Черняхові,

в с т а н о в и в : 

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із названим та просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та брата – ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обгрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Черняхів помер її батько – ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з належними до нього будівлями по АДРЕСА_1 . Вказала, що вона та її брат ОСОБА_5 прийняли спадщину після смерті батька шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Спадщину після його смерті вона прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Черняхівської державної нотаріальної контори. Зазначила, що інші спадкоємці після смерті батька та брата відсутні. Оскільки право власності на будинок за ОСОБА_4 , зареєстровано не було, вона не може оформити право власності на житловий будинок в нотаріальній конторі.
Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 18 липня 2014 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 вартістю 109470 (сто дев`ять тисяч чотириста сімдесят) гривень, в порядку спадкування за законом після смерті батька – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та брата – ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 вартістю 109470 грн в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати, та ухвалити нове рішення у цій частині, яким визнати за ним право власності на вказане майно в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був його рідним батьком, якому за життя на праві власності належало Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 . Після смерті батька, ОСОБА_3 , яка є його рідною сестрою, оформила право власності на належну батьку частину будинку на підставі оскаржуваного рішення суду. Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 вказала, що вона є єдиним спадкоємцем, проте про існування інших спадкоємців (сина її брата ОСОБА_5 ) вона достеменно знала, повідомила таким чином суду неправдиві відомості, та оформила право власності на спадкове майно, чим порушила його права як спадкоємця першої черги за законом. Про ці обставини він дізнався нещодавно, після смерті своєї матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 і він почав займатися оформленням своїх спадкових прав та почав цікавитись також спадщиною після смерті свого батька – ОСОБА_5 .
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка змінила прізвище на ОСОБА_7 , просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що на момент смерті ОСОБА_4 його сину (скаржнику) було 9 років, а тому його законним представником була його мати ОСОБА_8 , яка при розмові щодо спадкового майна дала згоду на прийняття спадщини без будь-яких претензій. Зазначає, що ОСОБА_2 завжди було відомо, що частина будинку після смерті його батька перейшла у її користування, проте будь-яких спорів з цього приводу не було. Вказує, що судом безпідставно поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки ОСОБА_2 знав про існування оскаржуваного рішення суду, про те не оскаржив його у встановленому законом порядку та строки.
У відзиві на апеляційну скаргу, який не було направлено суду та апелянту у встановленому законом порядку, представник ОСОБА_9 адвокат Шостачук І.М. зазначив, що на час ухвалення 18 липня 2014 року рішення Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_2 був повнолітнім, про рішення суду він знав, тому мав право і законні підстави брати участь у справі та відстоювати свої права як особисто так і через свого представника, однак він не скористався таким своїм правом та не оспорював у суді вимоги щодо визнання за позивачкою права власності на спадкове майно.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі. 
ОСОБА_9 та її представник адвокат Шостачук І.М. проти доводів апеляційної скарги заперечили, надали пояснення аналогічні викладеному у відзиві на апеляційну скаргу. ОСОБА_9 запропонувала укласти мирову угоду із ОСОБА_2 , проти чого останній категорично заперечив. Водночас, ОСОБА_2 пояснив, що він, хоча й претендує на спадщину після смерті батька, проте не має наміру фактично проживати в частині спірного будинку, належної його батькові.
Інші учасники процесу до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_4 був власником будинку АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер та після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно.
Судом першої інстанції встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли його діти - ОСОБА_10 та ОСОБА_5 (а.с. 6, 7, 16-19).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер (а.с.17). 
З повідомлення Черняхівської державної нотаріальної контори від 14.07.2014 року №590/02-14 вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла його сестра – ОСОБА_9 за заявою від 29.04.2014 №206.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.06.2013 державний нотаріус Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю документа про право власності (а.с. 25).
За наведених обставин ОСОБА_9 просила визнати за нею право власності на майно в порядку спадкування після смерті батька – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та брата – ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Змістом статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Аналогічні положення містились у ст. 11 ЦПК України (2004 року).
Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. 
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.
Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі в справі позивачем.
У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти в задоволенні позову.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Звертаючись до суду з позовом, заявник повинен чітко зазначити спосіб захисту, якого він вимагає, та яке право він вважає порушеним, невизнаним чи оспорюваним, чітко вказати ким порушені його права та в чому полягає порушення.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Зазначений висновок висловлено Великою Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).
Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України  (ч.1 ст. 292 ЦПК України 2004 року) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права апеляційного оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.
Питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись, виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_11 вказував, що він є спадкоємцем першої черги на майно після смерті свого батька ОСОБА_12 , а тому суд вирішив питання про його права, інтереси та обов`язки., оскільки спадщину після смерті батька прийняв не він, спадкоємець першої черги, а позивач (сестра батька).
Звернувшись з даним позовом до суду, ОСОБА_3 просила визнати право власності в тому числі на Ѕ житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті брата – ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 на момент смерті свого батька ОСОБА_5 був малолітнім (9 років).
Згідно положень ч.4, 5 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.   Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_2 , відносно прав та обов`язків якого було ухвалено рішення судом першої інстанції, та який в такій ситуації мав бути залучений співвідповідачем, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення такого належного співвідповідача позовні вимоги вирішені бути не можуть. 
Установивши, що ОСОБА_2  відноситься до спадкоємців першої черги після  смерті батька ОСОБА_5 , на час смерті батька був малолітнім, до участі в справі як співвідповідач не залучений, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині визнання права власності ОСОБА_9 на спірний житловий будинок після смерті брата ОСОБА_4 .
Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
За таких обставин рішення належить скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в частині визнання права власності на майно після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Доводи адвоката Шостачука І.М. щодо встановлення поважності пропуску строку на апеляційне оскарження на підставі показань свідків не заслуговують на увагу, оскільки такий порядок не передбачено нормами цивільно-процесуального законодавства, а для особи, яка не брала участі у справі і суд вирішив питання про її права, свободи та інтереси існує порядок оскарження судового рішення, передбачений ч.1 ст.352 ЦПК України.
Посилання адвоката Шостачука І.М. на те, що про процедуру визнання права власності на будинок у судовому порядку, який розпочала позивачка, було відомо як ОСОБА_13 так і його матері, про що можуть підтвердити свідки, не заслуговують на увагу, оскільки процесуальним обов`язком позивача є залучення до справи належних відповідачів, чого при подачі позовної заяви зроблено не було, що призвело до порушення прав ОСОБА_13 .

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 18 липня 2014 року скасувати в частині визнання права власності за  ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 вартістю 109470 (сто дев`ять тисяч чотириста сімдесят) гривень, в порядку спадкування за законом після смерті брата – ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та постановити нове судове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03.12.2021.

Головуючий Судді