УХВАЛА

19 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/12846/19
адміністративне провадження № К/9901/35935/21  
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевірив касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі №520/12846/19 за позовом Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення суми,
УСТАНОВИВ:
Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в якому просили стягнути з відповідачів для відшкодування на користь держави в особі Міністерства оборони України та військовій частині НОМЕР_1 у рівних долях 2867996601,97 грн - шкоду, нанесену державі, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
17 лютого 2020 року ухвалою Харківського окружного адміністративного суду роз`єднано у самостійні провадження вимоги, заявлені у справі № 520/12846/19.
У межах справи № 520/12846/19 залишено вимогу Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_1 для відшкодування на користь держави в особі Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 , 1 433 998 300,99 грн - шкоду, нанесену державі, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Виділено в окреме провадження вимогу Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 для відшкодування на користь держави в особі Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 , 1 433 998 300,99 грн - шкоду, нанесену державі, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
31 серпня 2020 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/12846/19, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року, відмовлено в задоволенні позову.
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції Міністерством оборони України подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 30 вересня 2021року.
У касаційній скарзі Міністерство оборони України посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), як на підставу касаційного оскарження судових рішень.
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу. 
В обґрунтування підстави для касаційного оскарження, визначеної пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги вказує на оскарження судових  рішень з підстави передбаченої пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України, а саме, суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
При цьому, пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу, які заявником касаційної скарги не викладені в касаційній скарзі.
Також у касаційній скарзі Міністерство оборони України вказує, що підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 3 частини другої статті 353 КАС України).
Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про порушення конкретних норм процесуального права, яких припустилися суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.
В обґрунтування зазначеного заявник касаційної скарги вказує, що суд першої інстанції не розглянув клопотання про витребування доказів, а саме витребування та дослідження в судовому засіданні матеріалів справи №2025/2-56/11, яка знаходиться у Лозівському міськрайонному суді Харківської області на підтвердження розміру шкоди нанесеної державі, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив аналогічне клопотання.
Натомість, жодних нових обставин або доказів на спростування мотивів суду апеляційної інстанції щодо відхилення клопотання про витребування доказів касаційна скарга не містить, а також не наведено які саме порушення конкретних норм процесуального права допущені судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, та не обґрунтовано в чому саме полягає таке порушення і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, відтак така підстава касаційного оскарження наведена формально без належного обґрунтування.
Крім того, ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2021 року Міністерству оборони України було надано вичерпні роз`яснення щодо вимог, яким має відповідати касаційна скарга в частині визначення підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Проте, повторно подана касаційна скарга містить лише виклад обставини справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки, на думку скаржника, приймаючи оскаржувані рішення судами попередніх інстанцій не враховано ряд обставин та доказів, та є передчасними, а отже скаржником вдруге не викладено підстав для касаційного оскарження судових рішень, у зв`язку з чим така касаційна скарга підлягає поверненню.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.  
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та не викладення з належним обґрунтуванням у касаційній скарзі підстав для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі №520/12846/19 за позовом Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення суми – повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.     

Суддя-доповідач                                                                                 Н.В. Шевцова