П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/9144/21	

Категорія: 112030100                                                                                                            
                                                                                                                                  Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.
                                                                                                                                  Час і місце ухвалення:  м.Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –   ОСОБА_1 
                                  –  Ступакової І. Г.
             
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року  по справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії щодо відмови у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
- визнати неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 18.11.2016 року по 01.03.2018 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 18.11.2016 року по 01.03.2018 року, вважаючи базовий місяць січень 2008 року. 
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що саме у період з 2016 року по 2018 рік не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковими для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Позивач наголошує на тому, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії щодо відмови у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.  
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати за період з 18.11.2016 року по 01.03.2018 рік ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення із визначенням базового місяця – січень 2008 року. 
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 18.11.2016 року по 01.03.2018 рік з врахуванням раніше виплачених сум із застосуванням для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення базового місяця – січень 2008 року.  
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що позивача було зараховано до списків військової частини 18.11.2016, станом на 01.01.2008 позивач на військовій службі не перебував, грошове забезпечення військовослужбовця не отримував, а отже посадовий оклад позивача у січні 2008 року не підвищувався, тому базовим місяцем для проведення індексації є місяць прийняття на роботу (на військову службу), а саме листопад 2016 року.
Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311  КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 у період з 18.11.2016 року по 16.09.2020 року проходив військову службу на посаді сапера відділення механізованих мостів інженерно-технічного взводу інженерної роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 . 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2020 року №340, ОСОБА_2 з 16.09.2020 року виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а з усіх видів забезпечення з 14.09.2020 року. 
Позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з заявою в якій просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 18.11.2016 року по 16.09.2020 року.
Листом від 30.03.2021 року за №350 відповідач повідомив позивача, що заборгованість з виплати індексації грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_1 перед позивачем – відсутня.  
Позивач, вважаючи дії відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення протиправними, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті за період з 18.11.2016 року по 01.03.2018 рік позивачу індексації грошового забезпечення із визначенням  базового місяця – січень 2008 року, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст.1 та ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частинами 2,3 статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ.
Статтею 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст.4 Закону).
Відповідно до ст.6 Закону №1282-ХІІ  у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постановах від 19 липня 2019 у справі № 240/4911/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 815/2590/18, від 04 вересня 2020 року у справі № 120/2005/19-а.
Тобто, позивач має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, а відсутність такого нарахування та невиплата індексації є порушенням вимог Закону № 1282-XII, Порядку № 1078.
Щодо наявності правових підстав для застосування при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 року, то колегія суддів зазначає наступне.
Так, колегія суддів звертає увагу на те, що, у межах даної справи, на момент звільнення позивача зі служби, індексація грошового забезпечення за спірний період йому не була нарахована та виплачена і саме це спричинило звернення його до суду.
З наведеного випливає висновок, що спірні правовідносини склалися саме з цього приводу, а не з приводу неправильного застосування  відповідачем базового місяця при розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу у період проходження ним військової служби з 18.11.2016 року по 01.03.2018 року.
Вказане свідчить про те, що питання базового місяця станом на даний час не є спірним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.
Виходячи з положень  ст.5 КАС України  захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому. Оскільки виплату та розрахунок індексації відповідачем проведено не було, тому в даному випадку право позивача щодо застосування певного базового місяця, з яким він не погоджується, не є порушеним.
Таким чином, оскільки відповідачем на час виникнення спірних правовідносин не вчинялося будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення, тому наразі відсутні підстави для висновку, що має місце порушення прав позивача, пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме в процесі виконання рішення суду відповідач, в порядку встановленому Законом №1282-XII  та Порядком проведення індексації грошових доходів населення від 17 липня 2003 року №1078, повинен визначити базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає про передчасність позовних вимог щодо застосування при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2008 року, що помилково не встановлено судом першої інстанції.
Варто також відзначити, що існує усталена практика Верховного Суду (постанова від 15.10.2020 р. у справі №240/11882/19, постанова від 27.04.2021 р. у справі №380/1513/20), яка наголошує на тому, що повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням відповідного базового місяця відсутні.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що у разі незгоди з подальшими діями військової частини щодо визначення базового місяця, розміру нарахування та виплати індексації, позивач не позбавлений можливості звернутися за захистом порушених прав до суду.
Відповідно до приписів  статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку, що судом першої інстанції правильно по суті прийняте рішення, однак, не в повному обсязі досліджено матеріали справи, що призвело до передчасних висновків про наявність підстав для застосування місяця «січень 2008р.» як базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 18.11.2016 року по 01.03.2018 року, а тому рішення суду першої інстанції в частині визначення базового місяця підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 308, 311, ст.315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,- 

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково..
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року скасувати в частині задоволення вимог ОСОБА_2 , які стосуються нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 18.11.2016 року по 01.03.2018 року з визначенням базового місяця - січень 2008 року.
У цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення з  18.11.2016 року по 01.03.2018  року січня 2008 року - відмовити.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 
                                                            Повний текст постанови складено та підписано 05 жовтня 2021 року . 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова