ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

28 жовтня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №578/1438/20 
Номер провадження 22-ц/816/1449/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М., 
сторони справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач - Краснопільська селищна рада Сумської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ключника Сергія Вікторовича на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 07 липня 2021 року в складі судді Косар А.І., постановленого у смт. Краснопілля, повний текст судового рішення складено 16 липня 2021 року

                                                        в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду з позовом в грудні 2020 року, позивач просила суд встановити факт що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83 роки була рідною матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 67 років. 
Свій позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер її батько ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина. Вказує, що їй стало відомо, що до складу спадщини після смерті її батька повинні увійти також і права на земельну частку (пай), які належали ОСОБА_2 , бабі ОСОБА_4 по батьківській лінії, які її батько фактично успадкував після смерті свого батька, але юридично не оформив. Вказує, що нотаріус їй відмовив видати відповідне свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній правоустановчий документ та факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 . Вказує, що рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 16.03.2015 року у справі № 578/190/15-ц визнано відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 та передано земельну ділянку площею 6,74 га територіальній громаді Мезенівської сільської ради. Зазначає, що нею було оскаржено вказане судове рішення, проте апеляційне провадження було закрито, оскільки в документах, які підтверджують родинні стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 містяться розбіжності в записі родового прізвища та імені ОСОБА_2 , що унеможливлює доведення факту порушення судовим рішенням її гарантованих прав та інтересів.
Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 07 липня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не обґрунтувала, які юридичні наслідки для неї безпосередньо породжує підтвердження вказаного факту, а з матеріалів справи не вбачається, що підтвердження факту родинних відносин між померлими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 безпосередньо породжує для позивача юридичні наслідки.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Ключник Сергій Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Доводи скарги мотивує тим, що позивач є правнучкою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . В січні 2020 року вона звернулася до Краснопільського районного суду Сумської області з позовом до Мезенівської сільської ради про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказує, що встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та ті її дідом та батьком необхідні для оскарження рішення Краснопільського районного суду у справі № 578/190/15-ц від 16.03.2015 року. Крім того, настання юридичних наслідків за результатами розгляду цього позову передбачено і постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.09.2019 року по спадковій справі № 235/2017, заведеній в 6- й Харківській державній нотаріальній конторі. Як син спадкодавиці та спадкоємець першої черги ОСОБА_3   на протязі 6-ти місяців розпорядився майном (особистими речами та речами повсякденного побуту) спадкодавиці і в подальшому нерухомим майном ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_3 спадщину було прийнято її батьком ОСОБА_4 , як сином спадковдавця, шляхом спільного проживання із спадкодавцем за однією адресою.     
Від відповідача Краснопільської селищної ради надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому остання не погоджується з доводами, що викладені в ній та зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач в своєму позові не обґрунтувала які правові наслідки для неї безпосередньо породжує підтвердження вказаного факту. Зазначає, що юридичний факт може встановлюватись виключно відносно заявника та не може встановлюватися відносно двох померлих осіб. Крім того, матеріали цивільної справи не містять доказів відмови ОСОБА_4 у прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_3 . Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Від відповідача Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, яка в порядку реформування приєдналася до Краснопільської селищної ради  Сумської області і у травні 2021 року припинила свою діяльність. 
Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги і просив задовольнити позов.
Представник Краснопільської селищної ради в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав та просив в її задоволенні відмовити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню частково.
Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Мезенівка Краснопільського району Сумської області, Україна у віці 83 роки  померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка  села Жилове, Русскобродського району, Орловської області  Рісійскої Федерації.
Відповідно до довідки Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 26.06.2019 року № 187/02-24 ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала одна за адресою: Сумська область, Краснопільський район, с. Черемушки. 
Згідно архівної довідці  Харьківської обласної держадміністрації в архівному Бюро записів актів громадянського стану районних відділень  Управління НКВС УРСР по Харквській області у книзі районних реєстрації актів про народження по Гаврилівській сільській раді Барвінківського району Харківської області за 1936 рік є запис від 13 березня 1936 року( реєстраційний номер 19) про народження 04. Березня 1936 року  « ОСОБА_3 », батько якого « ОСОБА_5 », 20 років, українець, мати « ОСОБА_6 », 18 років, росіянка.
Представлений експертний висновок проведений Українським бюро лінгвистичних експертиз на запит  позивачки № 056/2050-а від 17.09.2020 року з урахуванням зазначеного українські записи особового імені ОСОБА_7   та ОСОБА_8 у документах, наданих для експертизи є ідентичними, оскільки фіксація в різних документах однієї особи орфографічно відмінних українських записів особового імені (та похідного імені по батькові) іншомовного походження внаслідок застосування відмінних принципів при міжмовному перетворенні імені виникло під впливом ономастичної традиції російської мови.
ІНФОРМАЦІЯ_8 в місті Харків Харківської області, Україна помер ОСОБА_3 .
Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .
ІНФОРМАЦІЯ_10 в смт Золочів Золочівського району Харківської області, Україна помер ОСОБА_4 .
Згідно із свідоцтвом про народження ОСОБА_10 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , яка уклала шлюб з ОСОБА_12 і змінила прізвище на « ОСОБА_13 »
За заявою позивача після смерті ОСОБА_4 17.12.2004 заведена спадкова справа номер у нотаріуса: 235/2017.
03.10.2017 позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом НМІ № 150267 від 03.10.2017 на право на вклади з відповідними відсотками та усіма видами начислень, що знаходяться у ПАТ КБ «Приватбанк».
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Вовкожа О. М. від 17.09.2019 за вих. № 3526/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_4 на земельну частку (пай), що розташована на території Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , бабі спадкодавця.
Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 16.03.2015 визнано спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: земельну ділянку площею 6,74 га вартістю 158666 грн, відумерлою та передано її територіальній громаді Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області.
Ухвалою Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 27.07.2020 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краснопільського суду Сумської області від 16.03.2016 у справі за заявою в.о. прокурора Краснопільського району Сумської області в інтересах Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, заінтересована особа: Відділ Держземагенства у Краснопільському районі Сумської області про визнання спадщини відумерлою.
Звертаючись до суду із позовом, ані з заявою в порядку окремого провадження оскільки вважає Мезенівська сільська рада Краснопільського району Сумської області заявила своє  право на цю земельну ділянку як її власник, позивач послається на ту обставину, що встановлення факту родинних відносин між її прабабкою та дідом необхідне їй для вирішення судового спору з приводу визнання за нею права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її прабаби ОСОБА_2 і яке в свою чергу було  успадковано після її смерті, за життя спочатку її  дід, а потім  її батьком.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом частини 2 ст. 1280 цього Кодексу якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що на розгляді в Краснопільському районному суді Сумської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_14 до Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області про встановлення юридичного факту та визнання права в порядку спадкування за законом.
Тобто, заявлений позивачем спір з приводу визнання за нею права власності в порядку спадкування на частину спадщини після смерті батька ОСОБА_4 – земельну частку (пай), яка була успадкована за життя її дідом ОСОБА_3 , бо фактично останній вступив в управління або володіння спадковим майном на даний час є не вирішеним та перебуває на розгляді в суді першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів звертає увагу, що фактичний вступ діда ОСОБА_3 у володіння та управління спадковим майном після смерті матері ОСОБА_2   знаходиться на розгляді в суді.
Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що встановлення вказаного факту надає їй право на оскарження рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 16.03.2015 яким визнано спадщину, яка залишалося  після смерті ОСОБА_2 , а саме,  земельну ділянку площею 6,74 га вартістю 158666 грн, відумерлою та передано у власність територіальній громаді Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, колегія суддів вважає такими, що заслуговують уваги з огляду на таке.
У разі  встановлення  родинних відносин між позивачем  та померлою  ОСОБА_2 ,  бути має для неї юридичне значення, оскільки остання порушила питання щодо виникнення у неї права  спадкоємця щодо нерухомого майна, яке залишалося після смерті ОСОБА_2 і яке за життя було прийнято її дідом ОСОБА_3 , а після його смерті за життя  також успадковано батьком ОСОБА_4 ..
Отже, позивач має право оспорювати  визнання цього майна відумерлим з підстав  неприйняття ними спадщини, оскільки після смерті батька вона у встановлений законом строк заявила своє право на успадкування і  отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. на відомі їй  об`єкти спадщини.
Більш того, в разі визнання за нею права на вказану земельну ділянку в порядку спадкування, остання, як власник не позбавлена права витребувати своє майно у територіальної громади, оскільки дана земельна ділянка не продана і знаходиться у володінні органу місцевого самоврядування.
За таких обставин, колегія суддів відхиляє заперечення  відповідача проти задоволення заявленою позивачем вимоги, оскільки встановлення такого юридичного факту має правові наслідки для позивача. 
Відповідно до ст. ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.
В силу ст.4 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 293 цього Кодексу окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних інтересів
Як визначено частиною першою статті 315 ЦПК України  що суд розглядає справи про встановлення факту  родинних відносин між фізичними особами. Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу,  не є вичерпним.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.
Отже, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
У порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
З викладених мотивів позову  та з урахуванням наведених норм процесуального права, колегія суддів  визнає, що окрім судового порядку встановлення факту  родинних відносини  із померлою ОСОБА_2 , позивач довести   не може, а оскільки  в судому порядку (інша справа) заявила про визнання за нею  права власника  на  спірну земельну ділянку, як  об`єкт  спадщини, яка перебуває у комунальній власності Мезенівської сільради, правонаступником якої виступає Краснопільська селищна рада Сумської області, встановлення такого факту може бути  розглянута у порядку позовного провадження.
Після смерті ОСОБА_2 , був живим її син ОСОБА_15 і онук  ОСОБА_4 і  виступали спадкоємцями померлої, проте  факт успадкування ними цієї земельної ділянки на підставі ст.549 ЦК УРСР щодо  фактично  вступу  в  управління  або  володіння спадковим майном не перевірялося, проте, за життя ОСОБА_4 за заявою прокурора в інтересах  Мезенівської сільради вирішено питання про визнання цієї спадщини у виглядіспірної  земельної ділянки відумерлою  оскільки спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася,   колегія суддів приходить до висновку що  встановлення  факту родинних відносин між  ОСОБА_1 та  померлою ОСОБА_2 має для позивача юридичного значення, доводиться матеріалами справи, що остання була   бабкою її батька, після якого вона прийняла спадщину і на розгляді суду є  іншим позовом  про визнання за нею права  власності на цей об`єкт  нерухомого майна впорядку спадкування.
Отже, висновки суду першої інстанції проте, що позивач не довела того, що встановлення  факту родинних відносин має для неї юридичне значення, т.т. має правові наслідки для визнання за нею прав спадкоємця є помилковими  через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Тому рішення суду першої інстанції на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.
Частиною 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 89 ЦПК України щодо відсутності заздалегідь встановленої сили доказів та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.
Верховний Суд, під час касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.    
Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Водночас, розбіжність у свідоцтві про смерть та свідоцтві про народження спадкодавцем утворилася внаслідок відмінностей між двома співзвучними голосними звуками, та що відмінностей в іншій частині не було. Крім того, судом не враховано та  надано оцінки тому фактові, що у зазначених документах збігаються дані про по батькові мати діда, її походження, вік, що з урахуванням принципу «балансу вірогідностей» може свідчити про доведеність відповідних обставин.
Матеріалами справи доведено, що особа зазначена у свідоцтві про смерть  ОСОБА_2 та особа, як мати, зазначена у свідоцтві про народження  ОСОБА_3 є одна особа, через ідентичність і зумовлене фіксацією в різних документах варіантів особового імені і прізвища « ОСОБА_6 » і « ОСОБА_2 ». Однак, наведені норми процесуального закону не передбачають визнання родинних відносин між померлими фізичними особами ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_3 . 
На підставі викладеного, колегія суддів, керуючись нормами п.1ч.1 ст. 315 та  ч.2 ст.5  ЦПК України, визнає за необхідне задовольнити позов, встановив факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була матір`ю померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 її діда ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , бо такий факт має юридичне значення для подальшого вирішення майнових питань  заявлений в суді. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294,141 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. 
Колегія суддів судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої і апеляційної інстанції покладає на позивача.
Керуючись ст.ст. 319, 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

                                                           п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ключника Сергія Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 07 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була матір`ю померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 її діда ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2021 року.

Головуючий -                                                                                             С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                         О.Ю. Кононенко

                                                                                                                     О.І. Собина