УХВАЛА

25 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 380/12042/20
адміністративне провадження № К/9901/40056/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Луганської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Луганської обласної прокуратури, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення комісії з установлення стажу роботи, що дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам органів прокуратури Луганської області, викладеної у протоколі від 01 липня 2020 року №13; зобов`язати комісію з установлення стажу роботи, що дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам органів Луганської обласної прокуратури (прокуратуру Луганської області перейменовано в Луганську обласну прокуратуру згідно з наказом Генерального прокурора від 03   вересня 2020 року №410) повторно розглянути питання про обчислення його стажу роботи із зарахуванням до стажу (вислуги років) періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на територіях Луганської та Донецької областей з 04 липня 2015 року по 17 вересня 2018 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби, тобто додатково 6 років 4 місяці 24 дні; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому різницю в щомісячній надбавці за вислугу років із розрахунку 40 відсотків посадового окладу за період роботи в прокуратурі Луганської області та Луганській обласній прокуратурі відповідно до вимог частини сьомої статті 81 Закону України «Про прокуратуру».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Луганської обласної прокуратури щодо незарахування у стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років, пільгової вислуги за період його безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на територіях Луганської та Донецької областей з 04 липня 2015 року по 17 вересня 2018 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби. Зобов`язано Луганську обласну прокуратуру зарахувати у стаж роботи позивача, що дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років, пільгової вислуги за період безпосередньої участі ОСОБА_1 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на територіях Луганської та Донецької областей з 04 липня 2015 року по 17 вересня 2018 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби. Зобов`язано Луганську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за час роботи у прокуратурі Луганської області та Луганській обласній прокуратурі у період з 01 липня по 30 жовтня 2020 року із урахуванням вислуги років, обрахованої у пільговому порядку, за період безпосередньої участі ОСОБА_1 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на територіях Луганської та Донецької областей з 04 липня 2015 року по 17 вересня 2018 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
02 листопада 2021 року Луганська обласна прокуратура повторно надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року. Заявник, посилаючись на положення пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та відмовити в позові. 
Предметом спору у цій справі є відмова відповідача зарахувати до стажу роботи прокурора, що дає йому право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років, період його безпосередньої участі в антитерористичній операції в пільговому обчисленні.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328     цього Кодексу підстави (підстав). 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.
У касаційній скарзі Луганська обласна прокуратура зазначила, що оскаржує судові рішення на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зокрема, послалася на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 
Верховний Суд зазначає, що оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
У касаційній скарзі заявник, зокрема, зазначив, що судами неправильно застосовано пункти 3-1, 6, 9 Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1090 (далі - Порядок №1090), пункту 3 розділу 4 наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №   260, яким затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам та положення частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
Проте  касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів щодо  неправильного застосування судами наведених норм права та необхідність формування  висновку Верховного Суду щодо них  саме щодо застосування цих норм. Так, зазначивши про ці норми різних нормативних актів, Луганська обласна прокуратура не навела їх взаємозв`язку до спірних правовідносин та не виклала їх у контексті її індивідуальних ознак. 
Заявник касаційної скарги  лише зазначив, що нормами Порядку №1090 не передбачено пільгове зарахування до стажу роботи прокурора періоду його участі в антитерористичній операції, з тих підстав, що позивач не є військовослужбовцем, що не може бути визнано належним обгрунтуванням підстав касаційного оскарження.
Суд також відхиляє аргументи Луганської обласної прокуратури щодо безпідставного посилання у судових рішеннях на листи Міністерства у справах ветеранів України, Заступника Мііністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації та інші роз`яснення, оскільки ці аргументи стосують дотримання судами норм процесуального права, які заявником не вказані як підстава касаційного оскарження та не викладені у відповідності до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів та незгоди з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності  підстав для перерахунку стажу позивача. У скарзі відсутні обґрунтовані мотиви, за яких суд може відкрити касаційне провадження на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки норми КАС України вимагають визначення такої норми, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/ не застосування цієї норми права.
Лише загальні посилання на висновки Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Луганської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.    
Суддя                                                                                                                   С.А. Уханенко