ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/2604/18          Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
          Костенко Д.А.

ПОСТАНОВА
Іменем України

29 жовтня 2021 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді          Сорочка Є.О.,
суддів           Федотова І.В., 
          Коротких А.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної політики на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної політики  про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Міністерства оборони України, Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної політики, в якому просить:
- визнати протиправними дії відповідачів щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності IІI групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;
- зобов`язати відповідачів призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності IІI групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у травні 2016 року у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку із встановлення йому інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, проте відповідачами протиправно відмовлено йому у призначенні та виплаті цієї допомоги, чим порушено таке його право.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у неподанні у п`ятнадцятиденний строк з дня реєстрації документів Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновку щодо можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зобов`язано Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подати Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок за формою, встановленою у додатку 13 до наказу Міністерства оборони України 14.08.2014 №530 «Про затвердження положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсії військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб звільнених з військової служби у Збройних Силах України та членів їх сімей», та документи до нього згідно із заявою позивача для вирішення питання про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Скаржник вказує на те, що в порушення п.11 Порядку №975 позивачем не було надано відповідного документа за змістом якого вбачається причини та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, наявність якого є обов`язковою.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач проходив строкову військову службу, у т.ч. у період з 24.06.1984 по 08.06.1986 приймав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан, що підтверджується копією довідки Чорноморського міського військового комісаріату від 04.09.2017 №сз/1475.
Позивачу з 23.05.2016 встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку пораненням (контузією) та захворюванням пов`язаним з несенням військової служби в країнах де відбувались бойові дії, що підтверджується довідкою Серії 10 ААВ №799219 від 23.05.2016 до акту огляду МСЕК, витягу з протоколу №1137 від 16.03.2016 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
Позивач звернувся до Одеського ОВК із заявою від 15.09.2017 про призначення одноразової грошової допомоги.
Листом Одеського ОВК від 24.10.2017 №7217 повідомлено, що до заяви не додано усіх документів, передбачених п. 11 Порядку №975, після надходження яких заява буде надіслана до Міноборони.
Позивач 30.10.2017 звернувся з заявою до Міністра оборони України, яка листом Департаменту фінансів Міноборони від 29.11.2017 №248/3/6/4094 направлена за належністю до Одеського ОВК, а листом останнього від 26.12.2017 №8841 повторено зміст попередньої відповіді та зазначено, що з метою підтвердження даних про отримання позивачем поранення, Чорноморським міським військовим комісаріатом зроблено запит № сз/2170 від 26.12.2017 до архіву військово-медичних документів Військово-медичного музею Міністерства оборони РФ.
Позивач, вважаючи такі дії протиправними, а своє право на отримання одноразової грошової допомоги порушеним, звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги виходив з того, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у неподанні розпорядникові бюджетних коштів відповідного висновку.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 1 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час розгляду заяви позивача) (далі - Закон №2011) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпунктом 4 п. 2 ст. 16 Закону №2011 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Вищенаведені положення Закону №2011 викладені у редакції Закону України від 04.07.2012 №5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності з 01.01.2014 і згідно з п. 2 Прикінцевих положень якого встановлено, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.
У листах Одеського ОВК не зазначено й під час розгляду справи судом відповідачами не надано доказів, що до 01.01.2014 стосовно позивача прийнято рішення про виплату одноразової грошової допомоги або він отримав замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства, тому положення ст. 16 Закону №2011 поширюються на позивача.
Згідно з п. 9 ст. 16-3 Закону №2011 порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів) (п.12 Порядку №975).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови (п.13 Порядку №975).
Системний аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Міністерством оборони України, є звернення до уповноваженого органу, в даному випадку - військкомату, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги).
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви позивача, відповідач повідомив його, що для направлення документів для прийняття рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 законних підстав не має, оскільки заявником не надано деяких документів, визначених п.11 Порядку №975.
Разом із тим, як вбачається з апеляційної скарги, відповідач наголошує на неподанні позивачем саме документа за змістом якого вбачається причини та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Однак позивачем вказано, що зазначена інформація про причини поранення міститься в довідці МСЕК.
Таким чином, Одеський обласний військовий комісаріат не вчинив передбачених законодавством дій щодо підготовки висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та направлення його розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення, а відтак діяв протиправно.
Оскільки заяву позивача не було направлено до розпорядника бюджетних коштів з метою прийняття ним відповідного рішення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у неподанні у п`ятнадцятиденний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та наявності підстав для зобов`язання його вчинити відповідні дії щодо направлення поданих позивачем документів до Міністерства оборони України для розгляду питання щодо призначення йому одноразової грошової допомоги.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 11.09.2019 (справа № 619/205/17) та від 27.02.2020 у справі №212/6048/17(2-а/212/191/17)
Також, порядок оформлення документів для виплати компенсаційних сум та одноразової грошової допомоги врегульовано розділом IV Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міноборони від 14.08.2014 №530 (далі - Положення №530).
Згідно з вищенаведеними положеннями законодавства, чинного на розгляду заяви позивача, рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги приймається головним розпорядником бюджетних коштів (Міноборони) у місячний строк після надходження документів від уповноваженого органу (Одеський ОВК).
Враховуючи, що до повноважень Одеського ОВК не належить прийняття рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, то цей відповідач не допустив протиправних дій (бездіяльності) щодо не призначення позивачу вказаної допомоги, тому дана вимога задоволенню не підлягає.
З цих же мотивів не підлягає задоволенню вимога про зобов`язання Одеського ОВК призначити позивачу одноразову грошову допомогу.
Також, суд першої інстанції вірно вказав, що заява позивача і документи до неї Одеським ОВК не направлялись до Міноборони, а відтак в останнього не виник обов`язок з прийняття у місячний строк рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. За таких обставин, не прийнявши рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, цей відповідач не допустив протиправної бездіяльності також, тому дана вимога не підлягає задоволенню.
З цих же мотивів не підлягає задоволенню вимога про зобов`язання Міноборони призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, оскільки заява позивача і документи до неї цим відповідачем не розглядались і повноваження щодо прийняття відповідного рішення по суті заяви останнім не були реалізовані.
Подання позивачем заяви безпосередньо до Міноборони не створює підстав для прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки не відповідає визначеному порядку подання пакету документів, тому не впливає на вирішення справи.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної політики - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя          Є.О. Сорочко

Суддя          І.В. Федотов

Суддя          А.Ю. Коротких