ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 500/2422/21 пров. № А/857/15403/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Гінди О.М., Пліша М.А.,
за участі секретаря судового засідання                          Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року (суддя – Чепенюк О.В., м. Тернопіль, повне судове рішення складено 05 липня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у квітні 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби, у якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/600090/1 від 15.03.2021 та №UA209000/2021/600089/1 від 15.03.2021.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, митним органом для визначення митної вартості товарів було також застосовано резервний шостий метод та за основу для обрахунку митної вартості товарів (автомобілів) взято інформацію щодо вартості даних транспортних засобів обрахованих згідно з інтернет каталогом www.schwackenet.de (за мінусом пошкоджень згідно висновків експерта №88/21 від 12.03.2021 та №87/21 від 10.03.2021). При цьому, митним органом брались за основу ті ж самі витяги, інформацію з яких брав за основу для визначення митної вартості позивач, та ті, які містяться в додатках до висновків експерта. Тобто, використовуючи один і той же метод та спосіб визначення митної вартості автомобілів, у позивача та відповідача вийшла різна митна вартість. Таким чином, на переконання позивача, визначення відповідачем митної вартості транспортних засобів та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі №500/2422/21 позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/600090/1 від 15 березня 2021 року та №UA209000/2021/600089/1 від 15 березня 2021 року.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила Тернопільська митниця, як правонаступник відповідача, яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. У спірному випадку позивачем документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: фактурну вартість (ціну товару, що була фактично сплачена), а також документально не підтверджено заявлену митну вартість. З огляду на вказане, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару прийняті митним органом з дотриманням вимог чинного законодавства, є законними та обгрунтованими, а тому не підлягають скасуванню.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на правильність висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Крім того, скаржником заявлено клопотання про заміну відповідача у цій справі його правонаступником - Тернопільською митницею, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України.
Відповідно до  статті 52 КАС України  у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно з п. 1  постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 895  та наказу Державної митної служби України від 27 жовтня 2020 року № 480 розпочато реорганізацію територіальних органів Державної митної служби, в тому числі і Галицької митниці Держмитслужби, шляхом їх приєднання до Державної митної служби.
Наказом Державної митної служби України від 19 жовтня 2020 року № 460 утворено Тернопільську митницю як відокремлений структурний підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ 43985576).
Згідно із наказом Державної митної служби України від 30 червня 2021 року № 472 Тернопільська митниця, як відокремлений підрозділ Державної митної служби  України з 01 липня 2021 року розпочала здійснення покладених на неї функцій і повноважень.
У зв`язку з реорганізацією територіальних органів Держмитслужби, апеляційний суд допускає процесуальну заміну відповідача у цій справі на його правонаступника відповідно до  статті 52 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 26.02.2021 та 28.02.2021 придбав два легкові автомобілі, бувші в користуванні; 1) марка: MITSUBISHI; модель: ASK; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; об`єм: 2268 см. Куб, дата першої реєстрації 25.08.2017, рік випуску 2017 за ціною 2700 євро (а.с.123-124), 2) марка: MITSUBISHI; модель: ASK; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ; об`єм: 2268 см. куб.; дата першої реєстрації 31.07.2017; рік випуску 2017 за ціною 2150 євро (а.с.134-135).
12.03.2021 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_2 , подано до митного оформлення МД типу ІМ40ДЕ № UA209210/2021/004788, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар «легковий автомобіль, бувший в користуванні; марка: MITSUBISHI; модель: ASK; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; тип двигуна: дизельний; № двигуна: не визначено; робочий об`єм: 2268 см. куб.: потужність: 110 кВт; календарний рік виготовлення: 2017; модельний рік виготовлення: 2017; колісна формула: 4x4; загальна кількість місць,, включаючи місце водія: 5. Торговельна марка: MITSUBISHI. Виробник: MITSUBISHI MOTORS CORPORA T1ON - Японія JP.» (а.с.10).
До вказаної митної декларації згідно з інформацією, що міститься в графі 44 МД, до митного оформлення подані наступні документи: декларація про походження товару № А47463662 від 24.07.2020; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA20904072021/009551 від 09.03.2021; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 24.07.2020; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 88/21 від 12.03.2021; некласифікований зовнішньоекономічний договір (контракт) № б/н від 26.02.2021; договір про надання послуг митного брокера № 434 від 09.03.2021; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_4 від 03.11.2007; інші некласифіковані документи — довідка 80259-Д від 10.03.2021; копія митної декларації країни відправлення № 21PL402010E0318816 від 09.03.2021; паспортний документ фізичної особи, що дає право' на перетин державного кордону України FX332751 від 05.09.2019.
У МД № UA209210/2021/004788 від 12.03.2021 декларантом визначено митну вартість товару за резервним методом у розмірі 106 152,73 грн, що еквівалентно 3199,80 євро (за курсом НБУ на день подання декларації 1 євро = 33,17480000 грн). Фактурна вартість, вказана у графі 22 МД складала 2700 євро.
При перевірці поданої до митного оформлення митної декларації № UA209210/2021/004788 від 12.03.2021 та документів, долучених до даної декларації, у митного органу виникли сумніви щодо заявленої митної вартості, оскільки заявлена декларантом митна вартість не підтверджена документально, тобто жоден з документів не визначав такої ціни (ні договір, ні експертний висновок, в яких ціна була зазначена нижче, ніж вказана декларантом митна вартість).
Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів посадовою особою митниці 15.03.2021 було розпочато процедуру консультацій декларанта з митним органом, а саме уповноваженій особі декларанта направлено електронне повідомлення наступного змісту: «У зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось), прошу відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ надати документи: якщо рахунок сплачено- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні  або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією».
На вимогу митниці уповноваженою особою декларанта додатково надано: копію митної декларації країни відправлення № 21PL402010E0318816 від 09.03.2021; квитанцію № ПН2117355 від 12.03.2021 про здійснену доплату за митне оформлення. Листом від 15.03.2021 уповноважена особа декларанта повідомила митницю про те, що додаткових документів, які підтверджують вартість товару, на протязі 10 днів надати не може через їх відсутність.
За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 15.03.2021 № UA209000/2021/600090/1, у графі 33 якого, зокрема, зазначено «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: для підтвердження фактурної вартості декларантом не подано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, для страхування (якщо здійснювалось) - страхових документів. Не надано інформації про рух коштів від покупця до продавця. Документально не підтверджено показник одометра КТЗ (дані не вказані ні в рахунку-фактурі № б/н від 26.02.2021, ні в акті про проведення огляду товарів UA209040/2021/009551 від 09.03.2021). У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація, яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах вартість товару є вищою за заявлену декларантом. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи та додаткових документів відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України копію митної декларації країни відправлення. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно schwackenet.de (за мінусом пошкоджень згідно висновку № 88/21 від 12.03.2021) на рівні 4 987,84 євро/шт..».
Витяг з інтернет каталогу schwackenet.de, за яким митний орган провів розрахунок долучений до матеріалів справи (а.с.93-94). У відомостях про транспортний засіб вказано відомості про пробіг 122500 км, вартість продажу становить – 13200 євро. 
У зв`язку з прийнятим рішенням відповідачем було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UА209210/2021/00244 (а.с.11).
Уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_2 , 12.03.2021 було подано до митного оформлення МД типу ІМ40ДЕ № UA209210/2021/004776, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар «легковий автомобіль, бувший в користуванні; марка: MITSUBISHI; модель: ASK; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ; тип двигуна: дизельний; № двигуна: не визначено; робочий об`єм: 2268 см. куб.; потужність: ПО кВт; календарний рік виготовлення: 2017; модельний рік виготовлення: 2017; колісна формула: 4x4; загальна кількість місць, включаючи місце водія: 5. Торговельна марка: MITSUBISHI. Виробник: MITSUBISHI MOTORS CORPORA TION - Японія-JP.» (а.с.35-36).
До вказаної митної декларації згідно з відомостями графі 44 МД до митного оформлення були подані наступні документи: декларація про походження товару № А47280771 від 13.08.2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA20904072021/009550 від 09.03.2021; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 від 13.08.2019; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 87/21 від 10.03.2021; некласифікований зовнішньоекономічний договір (контракт) № б/н від 28.02.2021; договір про надання послуг митного брокера № 435 від 09.03.2021; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_4 від 03.11.2007; інші некласифіковані документи - довідка 80263-Д від 10.03.2021; копія митної декларації країни відправлення № 21PL402010E0318832 від 09.03.2021; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України FX332751 від 05.09.2019.
За МД № UA209210/2021/004776 від 12.03.2021 декларантом визначено митну вартість за резервним методом у розмірі 121 426,40 грн, що еквівалентно 3660,20 євро (за курсом НБУ на день подання декларації 1 євро = 33,17480000 грн), відповідно до графи 22 митної декларації фактурна вартість автомобіля складала 2150 євро.
Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів посадовою особою митниці 15.03.2021 було розпочато процедуру консультацій декларанта з митним органом, а саме уповноваженій особі декларанта направлено електронне повідомлення наступного змісту: «Прошу надати оригінали товаросупровідних документів згідно вимог пункту 2 статті 264 Митного кодексу України 13 березня 2012 року № 4495-VI. Прошу надати додаткові документи, які підтверджують числове значення складової митної вартості товару згідно вимог пункту 3 статті 53 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; рахунок-проформу; банківські платіжні документи».
На вимогу митниці уповноваженою особою декларанта додатково надано: копію митної декларації країни відправлення № 21PL402010E0318832 від 09.03.2021. Листом від 15.03.2021 уповноважена особа декларанта повідомила митницю про те, що додаткових документів, які підтверджують вартість товару, на протязі 10 днів надати не може через їх відсутність.
За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 15.03.2021 № UA209000/2021/600089/1, у графі 33 якого, зокрема, зазначено «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: для підтвердження фактурної вартості декларантом не подано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, для страхування (якщо здійснювалось) - страхових документів. Не надано інформації про рух коштів від покупця до продавця. Документально не підтверджено показник одометра КТЗ (дані не вказані ні в рахунку-фактурі № б/н від 28.02.2021, ні в акті про проведення огляду товарів № UA209040/2021/009550 від 09.03.2021). У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах вартість товару є вищою за заявлену декларантом. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи та додаткових документів відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України копію митної декларації країни відправлення. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно schwackenet.de (за мінусом пошкоджень згідно висновку № 87/21 від 10.03.2021) на рівні 6 060,19 євро/шт.».
Витяг з інтернет каталогу schwackenet.de, за яким митний орган провів розрахунок долучений до матеріалів справи (а.с.102-103). У відомостях про транспортний засіб вказано відомості про пробіг 128333 км, вартість продажу становить – 11700 євро. 
У зв`язку з прийнятим рішенням відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UА209210/2021/00243 (а.с.38).
В подальшому імпортовані автомобілі випущено у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до   розділу Х МК України, про що зазначено у відомостях про подробиці розрахунків (графи 45-47 ЕМД).
Вважаючи рішення митного органу про коригування митної вартості товарів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем документально доведено заявлену митну вартість автомобілів, зокрема, надано митному органу документи, які підтверджують митну вартість транспортних засобів згідно з частиною другою статті 53 МК України, тому рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/600090/1 від 15 березня 2021 року та №UA209000/2021/600089/1 від 15 березня 2021 року підлягають скасуванню, як протиправні. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.
Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 57 МК України   встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).  Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього   Кодексу.  Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей   59   і   60   цього   Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених   статтею 64 цього Кодексу.
Положення МК України передбачають можливість визначення митної вартості товарів за резервним методом, у разі неможливості визначення її за основним іншими другорядними методами. 
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).
Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень   статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні  або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій -   четвертій   статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у   главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).
На підставі вказаних вище норм МК України можна дійти висновку про те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.
Згідно зі статтею 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні  або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями,  або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
На підставі системного аналізу вказаних вище норм модна дійти висновку, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи     за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 54 МК України   передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.
Крім того, системний аналіз наведених вище правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені   статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження заявленої митної вартості автомобілів надано до митного оформлення лише договори №б/н від 26.02.2021 та № б/н від 28.02.2021.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що договори не є платіжними документами, в тому числі і в розумінні норм митного законодавства.
Так, згідно із ч. 1 ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.   Проте, касові або товарні чеки щодо здійсненим оплати за транспортні засоби позивачем до митного оформлення подано не було.  Про неподання платіжних документів, в тому числі і касових, товарних чеків або інших платіжних документів щодо здійснення оплати вказано в графі 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів.
Також, слід зазначити, що згідно із нормами пункту 4 ч. 2 ст. 53 МК
України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару подаються, якщо рахунок сплачено.
Статтею 368 МК України, яка врегульовує питання визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів (в спірному випадку транспортний засіб переміщувався саме громадянином), передбачено, що для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
Абзацом 2 ч. 11 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу.
Згідно зі статтею 2 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання, послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.
Аналогічне визначення терміну «розрахунковий документ» наведене і в Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженому наказом Мінфіну від 14.06.2016 № 547 «Про затвердження порядків щодо реєстрації реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій».
Статтею 1 Закону України від 05.04.2001 № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача.
Крім того, листом Міністерства Фінансів України від 16.02.2017 № 31- 11410-06-5/4339 «Щодо особливостей застосування первинних документів» роз`яснено, що оформлений належним чином рахунок-фактура (інвойс) може бути підставою для відображення в бухгалтерському обліку господарської операції з постачання товарів, робіт (послуг) без складання акта приймання-передачі тільки у разі його оплати, що підтверджується відповідними документами.
Документами, що підтверджують оплату, можуть бути платіжне доручення, розрахунковий чек, касовий чек, розрахункова квитанція, виписка з карткового рахунку, квитанція до прибуткового касового ордера тощо.
Також колегія  суддів вважає за необхідне зазначити, що частинами 4, 5 ст. 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.  Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб  або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
На підставі наведеного можна дійти висновку, що декларанту необхідно було документально підтвердити таку складову митної вартості товарів як ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари та інші складові митної вартості, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Системний аналіз ст. 53 МК України та ч. 1 ст. 368 МК України свідчить про необхідність подання декларантом на підтвердження фактурної вартості товарів касових або товарних чеків, ярликів, інших документів роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
При цьому, пунктами 3-5 ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні  або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Зі змісту вказаної вище статті видно, що розрахункові документи й рахунок-фактура (інвойс) або договір купівлі-продажу не є ідентичними документами, оскільки підтверджують різні обставини (розрахунковий документ - суму, яка підлягає сплаті, а рахунок-фактура (інвойс) або договір купівлі-продажу - суму, яка фактично сплачена).  Разом з тим, обидва ці документи (розрахунковий документ та рахунок-фактура (інвойс) або договір купівлі-продажу) є обов`язковими для подання до митного оформлення.
Однак позивачем документів, які підтверджують оплату за транспортні засоби, не було подано митному органу, а тому й не підтверджено одну із складових митної вартості - ціну, що була фактично сплачена.
Колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими доводи позивача, що ним було надано митному органу достатньо документів, які підтверджували заявлену митну вартість товарів за 6 резервним методом, такі документи не містили розбіжностей, у них відсутні ознаки підробки, такі документи містили усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, з огляду на таке.
Так, згідно з ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Проте, апеляційним судом встановлено, що фактурна вартість одного транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу від 26.02.2021 становила 2700 Євро, однак митна вартість самостійно заявлена позивачем в митній декларації в сумі 106152, 73 грн., що еквівалентно 3199, 80 Євро, а фактурна вартість іншого транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу від 28.02.2021 – 2150 Євро, проте митна вартість самостійно заявлена позивачем в митній декларації в сумі 121426, 40 грн., що еквівалентно 3660, 20 Євро.  При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що як в першому так і в другому випадку жодних документів, які б підтверджували заявлену декларантом митну вартість в сумі 3199, 80 Євро та 3660, 20 Євро, позивачем до митного оформлення надано не було. Крім того, такі документи не були надані і на вимогу митного органу.
Таким чином, на підставі наведеного можна дійти висновку про те, що заявлена декларантом митна вартість транспортних засобів в сумі 106 152, 73 грн. (З 199, 80 Євро) та в сумі 121 426, 40 грн (3660,20 Євро) не підтверджена документально.
Аналізуючи фактичні обставини справи у сукупності з наведеними вище приписами нормативно-правових актів, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/600090/1 від 15.03.2021 та №UA209000/2021/600089/1 від 15.03.2021 прийняті митним органом обгрунтовано та відповідно до положень МК України, оскільки позивачем документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: фактурну вартість (ціну товару, що була фактично сплачена), а також документально не підтверджено заявлену митну вартість.
За таких обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги митного органу є підставними і обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, відтак оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову з наведених вище підстав.
Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Тернопільської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України задовольнити. 
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі №500/2422/21 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 – відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 28 жовтня 2021 року