П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/7628/19	

Головуючий І інстанції Цховребова М.Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів -  Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 28.07.2021р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вичини певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
16.12.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), в якому, з урахуванням уточнень, просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення кадрової комісії №1 від 29.10.2019р. №19        про неуспішне проходження ним атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;
- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 14.11.2019р. №1474ц про звільнення його з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному проваджені та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України;
- поновити його на посаді в Офісі Генерального прокурора, рівнозначній посаді, яку він займав станом на 14.11.2019р.;
- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме: з дня незаконного звільнення по день ухвалення рішення суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача було необґрунтовано та безпідставно звільнено зі служби в прокуратурі, оскільки оскаржувані рішення прийняті із порушенням процедури, не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, є необґрунтованими, протиправними та підлягають скасуванню.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року (ухваленим у відкритому судовому засіданні) позов ОСОБА_1 - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення кадрової комісії №1 від 29.10.2019р. №19 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора». Визнано протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора Рябошапки Р. від 14.11.2019р. №1474ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному проваджені та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України. Поновлено ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді, рівнозначній посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному проваджені та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України, з 18.11.2019р. Зобов`язано відповідача самостійно здійснити нарахування та виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18.11.2019р. по 16.11.2020р. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді в Офісі Генерального прокурора з 18.11.2019р. та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах стягнення за один місяць.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Офісу Генерального прокурора 21.12.2020р. подав апеляційну скаргу.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021р. апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора - залишено без задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
15.03.2021р. позивачем подано заяву, в якій останній, керуючись положеннями ст.383 КАС України, просив:
- визнати протиправним та скасувати п.2 наказу відповідача від 01.03.2021р. щодо поновлення його на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України з 19.11.2019 року;
- зобов`язати Офіс Генерального прокурора поновити його саме в Офісі Генерального прокурора на посаді, рівнозначній посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України з 19.11.2019р.
Окремою ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року заяву представника позивача, подану в порядку ст.383 КАС України - задоволено частково. Визнано протиправним п.2 наказу Офісу генерального прокурора від 01.03.2021р. №184ц щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України з 19.11.2019р. Зобов`язано Офіс Генерального прокурора вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню наведених у мотивувальній частині окремої ухвали вимог законів щодо обов`язковості виконання рішення суду, протягом 15 календарних днів з дня отримання копії цієї окремої ухвали. У задоволенні решти вимог заяви представника позивача в порядку ст.383 КАС України - відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, відповідач 19.08.2021р. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28.07.2021р. та прийняти нову, якою заяву позивача - залишити без задоволення. Зокрема, відповідач зазначає, що положеннями спеціального законодавства, а саме нормами Закону України «Про прокуратуру», не врегульовано процедуру поновлення на посаді прокурора в разі його незаконного звільнення. А тому, з метою ефективного відновлення порушених прав позивача, а також уникнення декларативності судового рішення суд повинен був застосувати до спірних правовідносин КЗпП України. Зважаючи на те, що позивач проходив службу в Генеральній прокуратурі України, що підтверджується записами в трудовій книжці, то й відсутні правові підстави для покладення на Офіс Генерального прокурора обов`язків щодо поновлення позивача в Офісі Генерального прокурора.
27.08.2021р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2021р. дану апеляційну скаргу залишено без руху.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
02.11.2021р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване судове рішення залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Як передбачено ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч.ч.2,3 ст.14 КАС України).
За приписами ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
У Рішенні від 30.06.2009р. №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив про те, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997р. у справі «Горнсбі проти Греції» Суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
Так, приймаючи оскаржувану ухвалу, суд 1-ї інстанції виходив з того, що прийнятий відповідачем, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020р. у справі №420/7628/19 (яке набрало законної сили на підставі постанови 5ААС від 19.05.2021р.) п.2 наказу від 01.03.2021р. №184ц щодо поновлення позивача на посаді, не відповідає змісту зазначеного вище судового рішення, зокрема, щодо органу, в якому ОСОБА_1 фактично поновлено на посаді. При цьому, заперечення відповідача на заяву позивача про визнання цього наказу протиправним обґрунтовані лише незгодою із рішенням суду першої інстанції від 16.11.2020р., у тому числі із обраним судом способом захисту порушених прав при поновленні його на посаді.
Так, питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано ст.ст.382,383 КАС України.
У відповідності до ч.1 ст.383 КАС України, особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно з ч.6 ст.383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.
Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, ст.383 КАС України, має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами його застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень або ж дій суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення у відповідній справі, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Наявність у КАС України «спеціальних» положень, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється у порядку, передбаченому КАС, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є «спонукання» відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Даний порядок оскарження дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на ч.5 ст.383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправним рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень, здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019р. у справі №806/2143/15 та від 21.12.2020р. у справі №440/1810/19.
При цьому, положення ст.383 КАС України свідчать, що у випадку наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.
Згідно зі ст.249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
За таких умов, наявність підстав для задоволення заяви в порядку ст.383 КАС України має наслідком прийняття окремої ухвали з метою усунення порушень допущених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.
Відповідно до ч.5 ст.249 КАС України, з метою забезпечення виконання вказівок, що містять в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для його виконання.
Оцінивши обставини справи та наявні докази, судова колегія погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача, поданої в порядку ст.383 КАС України.
Як уже встановлено судами обох інстанцій та підтверджується матеріалами даної справи, в резолютивній частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020р. у справі №420/7628/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021р., чітко вказано, на якій саме посаді має бути поновлений позивач та з якої   дати, т.б. позивач ОСОБА_1 судом поновлений саме в Офісі Генерального прокурора на посаді, рівнозначній посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному проваджені та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України, з 18.11.2019р.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що ч.1 ст.235 КЗпП України прямо передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі     у зв`язку із повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції»    іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у п.34 постанови від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.
Однак, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020р.   у справі №420/7628/19 видано наказ Офісу генерального прокурора від 01.03.2021р. №184ц, яким    ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України з 19.11.2019р.
Наведені вище обставини беззаперечно свідчать про те, що позивача фактично було поновлено на посаді в Генеральній прокуратурі України, а не в Офісі Генерального прокурора, як це було чітко визначено у рішенні суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 в частині визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020р., оскільки таке рішення - наказ Офісу генерального прокурора від 01.03.2021р. №184ц в частині поновлення позивача на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України з 19.11.2019р., не свідчить про належне виконання судового рішення у справі №420/7628/19, позаяк не підтверджує поновлення ОСОБА_1 на вказаній посаді саме в Офісі Генерального прокурора.
Доводи ж відповідача, зазначені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до його непогодження з висновками, наведеними у рішенні суду 1-ї інстанції від 16.11.2020р., яке набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню. У той же час, правильне застосування судом 1-ї інстанції згаданих вище норм права є очевидним та не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Інших об`єктивних доводів на спростування висновків суду першої інстанції скаржником не наведено. 
Таким чином, при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст.316 КАС України, суд 2-ї інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.249,308,311,315,317,321,322,325,328,383 КАС України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора - залишити без задоволення, а окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст.328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 29.11.2021р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                           Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                                                          І.П. Косцова  

                                                                                                                   В.О. Скрипченко