Постанова 
Іменем України
 
08 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 379/1489/18
провадження № 61-10707св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест»,
відповідач - ОСОБА_1 , Фермерське господарство «Даценко»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» на постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2020 року ускладі колегії суддів: Саліхова В. В., Вербової І. М., Шахової О. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» (далі - ТОВ «Інтерагроінвест») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Даценко» (далі - ФГ «Даценко»), в якому просило суд: визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 2,4026 га (за інформацією з Публічної кадастрової карти земельна ділянка має площу                    2,4025 га), кадастровий номер 3224487700:03:006:0002, що укладений 25 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко», номер запису про інше речове право 31567374 (право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); визнати поновленим з                                 ТОВ «Інтерагроінвест» договір № 818 оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серія КВ № 081672, виданого Таращанською РДА Київської області 28 липня 2004 року, площею 2,4026 га, (за інформацією з Публічної кадастрової карти земельна ділянка має площу 2,4025 га) кадастровий номер 3224487700:03:006:0002, що укладений 04 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та СП «Світанок», на умовах, що викладені в додатковій угоді від 04 травня            2017 року до договору № 818 оренди земельної ділянки від 04 жовтня 2012 року, строком на 7 років.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Таращанський районний суд Київської області рішенням від 15 січня 2020 року, яке залишив без змін Київський апеляційний суд постановою від 30 червня  2020 року, у задоволенні позову відмовив.
У січні 2020 року представник відповідачів - адвокат Архипенко О. А. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просив суд стягнути з ТОВ «Інтерагроінвест» на користь ФГ «Даценко» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.
Таращанський районний суд Київської області додатковим рішенням                         від 15 січня 2020 року відмовив у стягненні з ТОВ «Інтерагроінвест» на користь ФГ «Даценко» витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою.
Ухвалюючи додаткове рішення про відмову в стягненні витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих документів, а саме ордеру, договору, платіжних доручень не вбачається по якій саме справі надано правову допомогу, а також отримані кошти.
Платіжні доручення від 05 листопада 2019 року № 176, від 29 липня 2019 року № 137, від 02 липня 2019 року № 115 не містять інформації про те, що зазначені в них суми є оплатою послуг адвоката саме по справі № 379/1489/18 за позовом до ОСОБА_1 та ФГ «Даценко». При цьому, не надано підтвердження понесених витрат саме у зазначеній сумі за участь представника в судовому засіданні.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , ФГ «Даценко» подали апеляційну скаргу. 
Київський апеляційний суд постановою від 30 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ФГ «Даценко» задовольнив частково. Додаткове рішення Таращанського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року скасував та ухвалив нове додаткове рішення.
Заяву ОСОБА_1 , ФГ «Даценко» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою задовольнив частково.
Стягнув з ТОВ «Інтерагроінвест» на користь ФГ «Даценко» витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. 
Апеляційний суд, враховуючи наданий адвокатом Архипенком О. А. акт приймання-передачі від 27 листопада 2018 року, встановлення дійсної участі у судових засіданнях у даній справі: 20 червня 2019 року, 14 листопада 2019 року, 15 січня 2020 року, характер справи, суд вважав, що наявні правові підстави для стягнення з ТОВ «Інтерагроінвест» на користь ФГ «Даценко» витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, враховуючи заперечення позивача, в сумі 8 000 грн. Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду                          від 04 листопада 2019 року справа № 9901/264/19, виїзд адвоката до суду не може бути віднесено до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Таким чином, вимоги про стягнення транспортних витрат адвоката на поїздки до суду задоволенню не підлягали, які відповідно до акта приймання-передачі складають 16 500 грн.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у липні 2020 року до Верховного Суду,                                    ТОВ «Інтерагроінвест» посилаючись неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення в частині стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн та в цій частині залишити в силі додаткове рішення суду першої інстанції. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Верховний Суд ухвалою від 06 серпня 2020 року відкрив касаційне провадження, витребував справу з суду першої інстанції, надіслав учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснив їм право подати відзив на касаційну скаргу. 
Підставою для відкриття касаційного провадження є пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
У серпні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Підставою касаційного оскарження ТОВ «Інтерагроінвест»зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду                       від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19, від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц.
Касаційна скарга мотивована тим, що зі змісту меморіального ордеру                             від 16 січня 2020 року № @2PL358700 на суму 7 350 грн неможливо визначити, яка саме сума сплачена відповідачем за надання правничої допомоги по справі № 379/1489/18, оскільки в ньому зазначено дві справи № 379/1218/18,                               № 379/1487/18 без розмежування сум.
Разом з тим, акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги до договору від 27 листопада 2018 року № 01/12-2018 на суму 27 715 грн датований 20 січня 2020 року, а всі оплати відповідно до розрахункових документів передують даті укладення акта приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги, що є неправомірним та не відповідає умовам договору між АБ «Архипенка» та ФГ «Даценко».
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд апеляційної інстанції встановив, що 27 листопада 2018 року ФГ «Даценко» уклало з АБ «Архипенка» договір про надання професійної правничої допомоги № 01/12-2018 (далі - Договір) та Додаток № 10 до Договору.
Відповідно до пункту 1.1 Договору, Клієнт (ФГ «Даценко») доручає, а «Адвокатське бюро» приймає на себе зобов`язання надавати адвокатські (юридичні) послуги за замовленням «Клієнта», щодо захисту його прав та інтересів, пов`язаних з участю: у адміністративних, господарських судах; судах загальної юрисдикції під час розгляду цивільних справ або справ про адміністративні правопорушення; у кримінальному провадженні, досудове слідство у якому здійснюється відповідними органами досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, під час проведення слідчих (розшукових) або процесуальних дій відносно «Клієнта», його майна, у тому числі захист прав та інтересів «Клієнта» у якості потерпілого, свідка, підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно з підпунктом б) пункту 2.2 Договору «Клієнт» зобов`язаний сплачувати, понесені витрати «Адвокатським бюро», пов`язані із виконанням Договору та сплачувати послуги «Адвокатського бюро» відповідно до умов, погоджених Сторонами та закріплених у Договорі (додатках до Договору).
Вартість послуг «Адвокатського бюро», умови оплати та відшкодування витрат згідно до умов Договору, погоджені Сторонами, визначаються у додатках до Договору (пункт 3.1 Договору).
У Додатку № 10 до Договору визначено, що вартість послуги з надання правової допомоги у цивільній справі № 379/1489/18 становить 1 000 грн за 1 годину роботи.
Плата Адвокатського бюро ґрунтується на часові, який буде присвячено вирішенню справи. Визначити кількість часу заздалегідь - неможливо. Клієнту виставляється рахунок за весь час, витрачений на вирішення справи, включно з конференціями, телефонними дзвінками, досудовим розслідуванням, підготовкою до суду, підготовкою документів, листів та заяв, веденням переговорів, проведенням юридичного розслідування, судом, та часом, витраченим на проїзд та роботу поза офісом, а також вимушеним очікуванням.
Відповідно до пунктів 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 Додатку № 10 до Договору правова допомога вважається наданою після підписання акта приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності). Адвокатське бюро надає клієнту акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Адвокатським бюро понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце). Клієнт зобов`язаний на протязі п`яти днів з моменту отримання акта приймання-передачі наданої правової допомоги підписати його або протягом вказаного строку надати письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої правової допомоги та підписання відповідного акта.
Відповідно до акта приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги до договору від 27 листопада 2018 року № 01/12-2018 передбачено, що на виконання Договору у справі № 379/1489/18 Адвокатським бюро виконано:
Зустріч з клієнтом, вивчення матеріалів справи 1 000 грн (1 год.);
Узгодження правової позиції з клієнтом та складання відзивів у справах 379/1489/18 - 1500 грн (1,5 год.);
Участь у судових засіданнях у справі 379/1489/19: 20 червня 2019 року (призначене на 13:30 год., тривало до 14:09 год.), 14 листопада 2019 року (призначене на 14 год., тривало до 15:13 год.), 15 січня 2020 року (призначене на 10 год., тривало до 14:05 год.), з урахуванням часу очікування у суді та безпосередньо судових процесів 6 год. - 6 000 грн.
Час витрачений на дорогу до суду (відстань Черкаси - Тараща в обидві сторони 296 кілометрів). Орієнтовний час в дорозі 4 год. під час кожного судового засідання.
Всього 12 год. витрачених на дорогу - 12 000 грн. 
Підготовка клопотань - (сумарно у двох справах 1 год.) 1 000 грн.
Транспортні витрати з розрахунку 5 грн за 1 км. дороги, 1 500 грн за одну поїздку: а всього 4 500 грн.
Всього розрахунок судових витрат відповідачів становить 25 000 грн.
Зазначений акт підписаний керуючим адвокатом Архипенком О. А. «Адвокатського бюро «Архипенка» та клієнтом Головою господарства                           Ю. В. Даценко ФГ «Даценко».
Також, матеріали справи містять меморіальний ордер від 16 січня 2020 року про сплату ФГ «Даценко» 7 350 грн по даній справі за юридичні послуги, платіжне доручення від 05 листопада 2019 року № 176 на суму 7 560 грн, платіжне доручення від 29 липня 2019 року № 137 на суму 8 100 грн та платіжне доручення від 02 липня 2019 року № 115 на суму 8 100 грн.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Межі розгляду справи судом 
Підставою для відкриття касаційного провадження є пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц, від 31 березня 2020 року у справі                             № 726/549/19, від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частково задовольняючи заяву про стягнення витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, апеляційний суд, враховуючи наданий адвокатом Архипенком О. А. акт приймання-передачі від 27 листопада            2018 року, встановлення дійсної участі у судових засіданнях у даній справі:              20 червня 2019 року, 14 листопада 2019 року, 15 січня 2020 року, тяжкість справи, суд вважав, що наявні правові підстави для стягнення з                                           ТОВ «Інтерагроінвест» на користь ФГ «Даценко» витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, враховуючи заперечення позивача, в сумі 8 000 грн. Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 04 листопада 2019 року справа № 9901/264/19, виїзд адвоката до суду не може бути віднесено до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Таким чином, вимоги про стягнення транспортних витрат адвоката на поїздки до суду задоволенню не підлягали, які відповідно до акта приймання-передачі складають 16 500 грн.
Колегія суддів погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій враховуючи наступне. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Судом апеляційної інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до акта приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги до договору від 27 листопада 2018 року № 01/12-2018 передбачено, що на виконання Договору у справі № 379/1489/18 Адвокатським бюро виконано:
Зустріч з клієнтом, вивчення матеріалів справи 1 000 грн (1 год.);
Узгодження правової позиції з клієнтом та складання відзивів у справах 379/1489/18 - 1500 грн (1,5 год.);
Участь у судових засіданнях у справі 379/1489/19: 20 червня 2019 року (призначене на 13:30 год., тривало до 14:09 год.), 14 листопада 2019 року (призначене на 14 год., тривало до 15:13 год.), 15 січня 2020 року (призначене на 10 год., тривало до 14:05 год.), з урахуванням часу очікування у суді та безпосередньо судових процесів 6 год. - 6 000 грн.
Час витрачений на дорогу до суду (відстань Черкаси - Тараща в обидві сторони 296 кілометрів). Орієнтовний час в дорозі 4 год. під час кожного судового засідання.
Всього 12 год. витрачених на дорогу - 12 000 грн. 
Підготовка клопотань - (сумарно у двох справах 1 год.) 1 000 грн.
Транспортні витрати з розрахунку 5 грн за 1 км. дороги, 1 500 грн за одну поїздку: а всього 4 500 грн.
Всього розрахунок судових витрат відповідачів становить 25 000 грн.
Зазначений акт підписаний керуючим адвокатом Архипенком О. А. «Адвокатського бюро «Архипенка» та клієнтом Головою господарства                           Ю. В. Даценко ФГ «Даценко».
Також, матеріали справи містять меморіальний ордер від 16 січня 2020 року про сплату ФГ «Даценко» 7 350 грн по даній справі за юридичні послуги, платіжне доручення від 05 листопада 2019 року № 176 на суму 7 560 грн, платіжне доручення від 29 липня 2019 року № 137 на суму 8 100 грн та платіжне доручення від 02 липня 2019 року № 115 на суму 8 100 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Частково задовольняючи заяву про стягнення витрат за надану правничу допомогу, апеляційний суд вважав, що наявні підстави для її часткового задоволення, оскільки ФГ «Даценко» надано докази, які підтверджують понесення заявлених витрат.
Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, який враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про розподіл судових витрат.
Доводи про відсутність у меморіальному ордері від 16 січня 2020 року                           № @2PL358700 посилання на номер справи, яка переглядається (379/1489/18), як на підставу для визнання зазначеного доказу неналежним, є необґрунтованими, оскільки у призначенні платежу зазначено про оплату за договором про надання правничої допомоги від 27 листопада 2018 року                          № 01/12-2018. Крім того, в матеріалах справи міститься акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги до договору від 27 листопада              2018 року № 01/12-2018, датований 20 січня 2020 року в якому зазначено номер справи 379/1489/18.
Доводи заявника про не застосування судом апеляційної інстанції висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі           № 726/549/19 колегія суддів відхиляє, оскільки висновки апеляційного суду у цій справі не суперечать зазначеній правовій позиції, у якій зазначено про необхідність урахування критеріїв реальності та розумності під час вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу. При цьому, у справі             № 726/549/19 частково задоволено заяву про відшкодування судових витрат на правничу допомогу.
Посилання заявника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 03 травня         2018 року у справі № 372/1010/16-ц є необґрунтованими, оскільки у зазначених справах, на відміну від справи, що є предметом касаційного перегляду, позивачами не було доведено належними та допустимими доказами понесення ним витрат на правову допомогу.
Доводи касаційної про те, що акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги до договору від 27 листопада 2018 року № 01/12-2018 на суму 27 715 грн датований 20 січня 2020 року, а всі оплати відповідно до розрахункових документів передують даті укладення акта приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги, що є неправомірним та не відповідає умовам договору між АБ «Архипенка» та ФГ «Даценко» колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 містяться висновки: «Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено». При цьому об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 відступила від висновку щодо застосування положень статті 126 ГПК України, викладеного у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі № 906/194/18, про необхідність надання доказів, які підтверджують фактичне здійснення учасником справи витрат на професійну правничу допомогу, для вирішення питання про розподіл судових витрат.
Отже, суд апеляційної інстанції, з урахуванням наведеної практики Верховного Суду щодо відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу, критерію реальності та розумності адвокатських витрат та фінансового стану обох сторін, дослідивши всі надані докази у їх сукупності на підтвердження здійснення таких послуг, дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з                ТОВ «Інтерагроінвест» на користь ФГ «Даценко» витрат на професійну правничу допомогу.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновку суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
За таких обставин касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 402, 409, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:  	С. Ю. Мартєв     В. А. Стрільчук     І. М. Фаловська