Постанова
Іменем України
(додаткова)
 
17 листопада 2021 року
місто Київ
 
справа № 209/1944/18
провадження № 61-18512св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,
 
учасники справи:
заявник - Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС БІЛД СЕРВІС»,
суб`єкт оскарження - Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),
заінтересована особа - ОСОБА_1 ,
 
розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС БІЛД СЕРВІС» про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС БІЛД СЕРВІС» на дії державного виконавця,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АВС БІЛД СЕРВІС» (далі - ТОВ «АБС», боржник) звернулося до суду зі скаргою на постанови про накладення штрафу та про закінчення виконавчого провадження державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - ВДВС), в якій просило: визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення штрафу державного виконавця ВДВС від 03 березня 2020 року у виконавчому провадженні № 60717457; визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження державного виконавця ВДВС від 03 березня 2020 року у виконавчому провадженні № 60717457.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року провадження у частині розгляду скарги ТОВ «АБС» на постанову Дніпровського ВДВС м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро) про накладення штрафу закрито.
У задоволенні скарги ТОВ «АБС» в частині оскарження постанови Дніпровського ВДВС м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро) про закінчення виконавчого провадження відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року залишено без змін.
ТОВ «АБС» 09 грудня 2020 року звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року в частині відмови у задоволенні скарги про визнання неправомірною та скасування постанови ВДВС про закінчення виконавчого провадження від 03 березня 2020 року у виконавчому провадженні № 60717457. Заявник просив ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, ухвалою від 27 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
Постановою Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року касаційну скаргу ТОВ «АБС» задоволено. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року у частині вимог про визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 03 березня 2020 року у виконавчому провадженні № 60717457 скасовано, ухвалено у цій частині нове рішення. Скаргу ТОВ «АБС» задоволено.
Визнано неправомірною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження державного виконавця ВДВС від 03 березня 2020 року у виконавчому провадженні № 60717457. Зобов`язано державного виконавця ВДВС вирішити питання про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням рішення. Стягнуто з ВДВС на користь ТОВ «АБС» судові витрати у сумі 4 204, 00 грн.
ТОВ «АБС» звернулося до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просить здійснити розподіл судових витрат на правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи судом касаційної інстанції.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
За правилом статті 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до матеріалів справи представником ТОВ «АБС» був адвокат Ковальчук Денис Юрійович, який діяв на підставі договору про надання правничої допомоги від 12 листопада 2020 року.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник ТОВ «АБС» надав акт приймання-передачі виконаних робіт з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Відповідно до наведеного опису адвокатом здійснено підготовку та подання касаційної скарги із витратою дві години, підготовку та подання письмових пояснень із витратою 0, 5 години. З урахуванням вартості виконаних робіт загальна сума складає 5 000, 00 грн.
Заперечень щодо неспівмірності заявленої суми від ВДВС не надходило. Верховним Судом підстав для зменшення зазначених витрат не встановлено.
Отже, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, Верховний Суд вважає визначений заявником розмір витрат на правничу допомогу у сумі 5 000, 00 грн обґрунтованим.
Верховним Судом також враховано, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
Згідно зі статтею 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно із частинами восьмою, дванадцятою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Відповідно до касаційної скарги ТОВ «АБС» заявило про стягнення судових витрат та про те, що докази будуть надані відповідно до вимог ЦПК України.
При цьому Верховним Судом враховано, що такі докази подані через 17 днів після ухвалення рішення, однак, враховуючи, що справа розглядалася у порядку письмового провадження, ТОВ «АБС» не було відомо про день ухвалення рішення, це є підставою для поновлення строку на подання доказів витрат на правничу допомогу.
Керуючись статтями 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «АВС БІЛД СЕРВІС» про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС БІЛД СЕРВІС» 5 000, 00 грн витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                 О. В. Ступак

Судді                                                                                                              І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко