УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 670/557/15
Провадження № 22-ц/4820/1744/21
Категорія: ухвала

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.
секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №670/557/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року (суддя Волкова О.М) про відмову в задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:

В червні 2015 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кредитну заборгованість у розмірі 28351,20 доларів США. 
Заочним рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HMWWGA00008013 від 14.03.2008 в сумі 28351,20 доларів США, що еквівалентно 649809,39 грн, а саме: 23104,04 доларів США - заборгованість за кредитом; 3199,31 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 74,33 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 14051,55 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 250,00 грн - штраф (фіксована частина) 30931,44 грн - штраф (процентна складова) та судовий збір у розмірі 3654,00 грн.
В вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2015 року, в якій вказувала, що справа розглянута за її відсутності на підставі матеріалів і доказів наданих позивачем, що призвело до неповного з`ясування обставин та прийняття рішення, яке не ґрунтується на законі. Заявниця стверджувала, що не проживає в смт. Віньківці, їй не вручались судові повістки про виклик в судове засідання у цій справі і про наявність судового рішення дізналася від своєї матері 06.09.2021, отримавши відповідну копію заочного рішення та копії матеріалів справи. Заявниця вказує, що наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення заочного рішення ОСОБА_1 за адресою Київська обл., Броварський р-н, с. Зазимя не відповідає дійсності, оскільки вона там не проживала, а підпис на повідомленні їй не належить. Крім того, заявниця зазначає, що до позовної заяви не додано копії первинних фінансово-господарських документів, що підтверджують видачу кредиту, що ставить під сумнів отримання кредитних коштів саме в такій сумі, як зазначено в позовній заяві та кредитному договорі №HMWWGA00008013 від 14.03.2008. Тому ОСОБА_1 просила суд поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Віньковецького районного суду від 16 вересня 2015 року, скасувати його та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 
Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16.09.2015 у цивільній справі № 670/557/15-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено. 
Заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16.09.2015 року у цивільній справі № 670/557/15-ц за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості повернено ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, апелянтка вважає, що суд першої інстанції відмовив у поновленні строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та повернув її без належного врахування обставин, неправильно застосував положення процесуального законодавства та порушив порядок вирішення питання про перегляд заочного рішення, позбавивши відповідачку права на апеляційне оскарження судового рішення.
ОСОБА_1 також вказує, що суд при вирішенні питання про поновлення процесуального строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення посилається на ст. 228 ЦПК України в редакції, яка діяла на час винесення заочного рішення, однак вказане є помилковим, оскільки розгляд заяви про перегляд заочного рішення має здійснюватись за правилами чинного ЦПК. Крім того, апелянтка заперечує факт отримання нею 08.11.2017 копії рішення суду від 16.09.2015 за адресою АДРЕСА_1 , оскільки вказує, що ніколи там не проживала і підпис на повідомленні їй не належить. Тому і просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України). 
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Встановлено, що в червні 2015 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення кредитної заборгованості.
Перед відкриттям провадження в справі на запит суду Віньковецьким районним сектором ДМС в Хмельницькій області від 08.07.2015 було повідомлено, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано в АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 (матір ОСОБА_1 ) - в АДРЕСА_3 (а.с.31).
Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 09 липня 2015 року відкрито у справі провадження та призначено попереднє судове засідання на 17 липня 2015 року на 13.00 год.
Згідно супровідного листа, копія ухвали, судова повістка та копія позовної заяви були направлені ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , проте конверт із документами повернуто до суду із відміткою «за даною адресою не проживає» (а.с.35).
Неодноразово (на судові засідання, що призначалися на 17.07.2015, 26.08.2015, 16.09.2015) Віньковецьким районним судом на зазначену адресу ОСОБА_1 направлялися судові повістки, однак поштова кореспонденція поверталася із відмітками поштового відділення «по закінченню терміну зберігання» (а.с.57, 66). 
І листом виконавчого комітету Віньковецької селищної ради від 15.09.2015 №282 повідомлено суд, що ОСОБА_1 в даний час на території селищної ради відсутня, її мати ОСОБА_2 від отримання повістки відмовилася (а.с.71).
Заочним рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HMWWGA00008013 від 14.03.2008 в сумі 28351,20 доларів США, що еквівалентно 649809,39 грн, а саме: 23104,04 доларів США - заборгованість за кредитом; 3199,31 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 74,33 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 14051,55 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 250,00 грн - штраф (фіксована частина) 30931,44 грн - штраф (процентна складова) та судовий збір у розмірі 3654,00 грн.
Копія заочного рішення була направлена на адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , однак поштова кореспонденція повернута з довідкою поштового відділення «по закінченню терміну зберігання» (а.с.86). ОСОБА_2 отримала копію заочного рішення від 16.09.2015, що підтверджується матеріалами справи (а.с.81).
Вподальшому судом першої інстанції неодноразово (18.09.2015, 16.09.2016, 19.06.2017) направлялася копія заочного рішення на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , проте конверти поверталися із відміткою «по закінченню терміну зберігання» та у зв`язку із не проживанням ОСОБА_1 за місцем реєстрації і її знаходженням в м. Києві (а.с. 78, 86-87, 91-93, 107-109).
02.11.2017 зазначене заочне рішення направлено Віньковецьким райсудом ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 і відповідно до поштового відправлення вручено ОСОБА_1 08.11.2017 (а.с.117-118) 
Також, 02.11.2017 заочне рішення суду направлено ОСОБА_1 на адресу місця проживання її матері, відповідачки по справі, ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 та вручено за довіреністю 10.11.2017 (а.с. 116, 120).
16.09.2021 ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення, в якій просила поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2015 року, скасувати його та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1 відмовлено та заяву повернено заявниці.
Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Так, положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Стаття 127 ЦПК України регламентує питання поновлення та продовження процесуальних строків. 
Так, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. 
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. 
Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. 
Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. 
Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. 
Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.
Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії», заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини»).
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.
Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.
Відповідно до положень статті 228 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення судового рішення) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
За змістом частини першої - четвертої статті 284 ЦПК України, в редакції від 03 жовтня 2017 року, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30-ти днів з дня отримання його копії. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що копія заочного рішення Віньковецького районного суду від 16.09.2015 була направлена на адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , однак повернуто поштовий конверт з відміткою поштового відділення «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 108). 
02.11.2017 районним судом направлено копію заочного рішення ОСОБА_1 на адресу її матері ОСОБА_3 - АДРЕСА_3 , що отримана відповідно до відмітки на рекомендованому повідомленні за дорученням (а.с. 120). 
Та 02.11.2017 районним судом також направлено копію заочного рішення ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 і відповідно до відмітки на рекомендованому повідомленні, лист отримала ОСОБА_3 (а.с.118).
Вказане свідчить що відповідачка ОСОБА_1 належним чином отримала копію судового рішення 08.11.2017.
Твердження апелянтки про неотримання нею копії рішення суду від 16.09.2015 саме 08.11.2017, оскільки вона не проживала за адресою АДРЕСА_1 є голослівним, адже відповідно до матеріалів справи (а.с.179 зворот, 180) 07.02.2014  ОСОБА_1  звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій вказувала, що у зв`язку із зміною інформації, вказаної раніше в Анкеті клієнта,  ОСОБА_1  просила взяти до розгляду наступні корегування, включаючи зміну адреси проживання на АДРЕСА_1 . Вказана заява підписана уповноваженою особою Банку та клієнтом  ОСОБА_1 .  
Отже, заява ОСОБА_1 від 16 вересня 2021 року про перегляд заочного рішення Віньковецького районного суду від 16.09.2015 подана з пропуском строків за відсутності поважних причин для його поновлення.
Таким чином, відмовляючи в поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку, що відповідачкою  ОСОБА_1  поважних причин пропуску строку звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення з часу отримання нею копії рішення суду, не зазначено та доказів щодо поважних причин пропуску строку звернення, які б слугували підставою для його поновлення, суду не надано.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при вирішенні питання про поновлення процесуального строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення посилається на ст. 228 ЦПК України, в редакції яка діяла на час винесення заочного рішенні і яка на момент подачі заяви втратила чинність є необґрунтованими. Адже, вирішуючи питання про поновлення строку на подання ОСОБА_1 заяви про перегляд заочного рішення від 16 вересня 2015 року суд першої інстанції керувався положеннями статей 126 і 127 ЦПК України в редакції від 15.12.2017. 
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.
За даними Єдиного державного реєстру судових рішень заочне рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2015 року зареєстровано у вказаному реєстрі 20 вересня 2015 року.
Із заявою про перегляд заочного рішення відповідачка ОСОБА_1 звернулась через шість років з дня його ухвалення. А відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
А тому доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Віньковецького районного суду від 16 вересня 2015 року. 
Разом з тим, аргументи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали про повернення заявниці її заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду є обґрунтованими. 
Так, згідно ч. 8 ст. 285 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Таким чином, заява про перегляд заочного рішення може бути повернута стороні лише в разі залишення її без руху та неусунення недоліків заяви у встановлений судом строк.
При цьому порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення встановлений ст. 287 ЦПК України, в нормах якої не передбачено повернення такої заяви заявнику.
В той же час за змістом ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду в частині повернення ОСОБА_1 заяви про перегляд заочного рішення суду є помилковою, а тому оскаржувана ухвала в цій частині підлягає скасуванню як постановлена з порушення норм процесуального права. А цивільну справу слід направленням для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Ухвалу Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року в частині повернення  ОСОБА_1  її заяви про перегляд заочного рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року у цивільній справі № 670/557/15-ц скасувати та направити цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       В решті ухвалу Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року залишити без змін. 
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 листопада 2021 року.

Судді                                                                А.П. Корніюк

                                                       І.В. П`єнта

                                                       О.І. Талалай