Номер провадження: 22-ц/813/4733/21 
Номер справи місцевого суду: 505/3935/18
Головуючий у першій інстанції Вергопуло А. К.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: 
Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,
За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області, Подільської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування державного акту та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в особі представника адвоката Кресюна В. А. звернулись до суду із позовом до ОСОБА_4 , Виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області, Подільської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, у якому, з урахуванням уточнень (Том І: а.с. 2-9, 198-204) просили суд:
- визнати незаконними та скасувати у повному обсязі рішення Котовської міської ради № 282-У від 18.06.2008 року в частині передачі у користування ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0.1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності ЯК №500647 від 25.05.2010 року, виданий на ім`я ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0.1000 га, кадастровий номер 5111200000:02:001:0164, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд зі скасуванням відомостей про дану земельну ділянку в Держгеокадастрі; 
- зобов`язати ОСОБА_4 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні своєю земельною ділянкою, шляхом перенесення паркану з земельної ділянки ОСОБА_1 на земельну ділянку ОСОБА_4 по межі, починаючи з фасадної сторони будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на 1 см в бік будинку АДРЕСА_1 та в кінцевій точці на відстань 50 см в бік будинку АДРЕСА_1 , по прямій відстані 49,68 см,;
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі.
Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області, Подільської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування державного акту та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою – відмовлено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 – ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2019 року та постановити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_4 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін (Том ІІ: а.с. 7-10). 
На адресу апеляційного суду також від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надійшли пояснення на апеляційну скаргу (Том ІІ: а.с. 18-21). 
Під час слухання справи у суді апеляційної інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого Подільським місьрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного акту Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (Том ІІ: а.с. 82).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.04.2021 року витребувано у Котовської районної державної нотаріальної контори (66300, Одеська область, м.Подільськ, вул. Вокзальна,10) належним чином завірену копію спадкової справи відносно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. Том ІІ: а.с. 87, 87 зворот). 
Згідно відповіді Приморської державної нотаріальної контори у м.Одеси від 09.06.2021 року №1729с/01-16, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася. 
В судове засідання, призначене на 23.09.2021 року,  з`явилися: представник ОСОБА_1   – ОСОБА_3 , представник ОСОБА_4 – ОСОБА_6 та представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області – Назаров А.А.
Інші учасники процесу до суду апеляційної інстанції не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
За змістом ч.ч. 1, 4  ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції встановлено, що житловий будинок з відповідними господарським спорудами та будівлями що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , належав на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .
На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №946088, виданого згідно рішення сесії Котовської міської ради від 01.11.2006 року за №59-V, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,0989 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
15.11.2012 року ОСОБА_7 та ОСОБА_2 продали, а ОСОБА_1 прийняла у дар житловий будинок з відповідними господарським спорудами та будівлями що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області за реєстровим №2195.
Рішенням Котовської міської ради від 18.06.2008 року за №282-V було передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі рішення Котовської міської ради від 18.06.2008 року за №282-V було проведено встановлення в натурі меж земельної ділянки ОСОБА_5 , наданої у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та складено відповідний акт.
ОСОБА_5 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №500647, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Земельні ділянки що розташовані за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 є суміжними.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 21.04.2012 року.
Відповідач ОСОБА_4 є правонаступником померлого ОСОБА_5 та користувачем земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачами не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження тієї обставини, що спірний акт на земельну ділянку будь яким чином порушує права позивачів щодо користування земельною ділянкою та що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні їх земельною ділянкою. 
Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного. 
Так, відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.
Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Судовим розглядом справи встановлено, що позивачі, заявляючи вимоги про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_5 , посилались на те, що даним державним актом порушується їх право на користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
З матеріалів справи також встановлено, що ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2019 року по справі було призначено:
-судову почеркознавчу експертизу;
-комплексну судову земельно – технічну експертизу;
-судову будівельно – технічну експертизу (Том І: а.с. 115-116). 
Відповідно до судової земельно-технічної експертизи №07-2019 від 20.08.2019 року встановлено, що:
1) Фактично за даними контрольної кадастрової зйомки, проведеної сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_8 07.06.2019 року станом на дату обстеження площа земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_4 складає 0,0979 га (979 кв.м).
За даними державного акта, виданого 25.05.2010 року відділом Держкомзему у м. Подільськ (Котовськ) Одеської області, серія ЯК №500647, кадастровий номер: 5111200000:02:001:0164, площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 складала 0,1000 га (1000 кв.м).
Фактично у користуванні ОСОБА_4 знаходиться земельна ділянка площею на 21 кв.м менше, ніж зареєстровано в Державному земельному кадастрі про земельному ділянку по АДРЕСА_1 .
2) Контрольна кадастрова зйомка земельної ділянки по АДРЕСА_2 проводилась на підставі заяви ОСОБА_1 10.10.2018 року. Фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 складає 0,1004 га (1004 кв.м).
Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 946088, що видавався 29.05.2007 року (кадастровий номер 5111200000:02:001:0014) попереднім власникам земельної ділянки по АДРЕСА_2 , зазначена площа земельної ділянки 0,0989 га (989 кв.м).
Фактично у користуванні ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка площею на 15 кв.м більше, ніж зареєстровано в державному земельному кадастрі про земельному ділянку по АДРЕСА_1 .
При вивченні наданих матеріалів та проведеному обміру земельної ділянки по АДРЕСА_1 встановлено, що існує відхилення, а саме лінійні розміри земельної ділянки :
- по фасадній частині: 19,44м замість 30,15м - зменшені на 0,71м;
- з боку АДРЕСА_3 : 49,68м замість 49,63м - збільшені на 0,05м;
- з тильної сторони: 19,62м замість 20,18м - зменшені на 0,56м;
- з боку АДРЕСА_2 : 50,10м замість 49,68м - збільшені на 0.42м.
Площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 зазнала змін, а саме зменшена на 11,0 кв.м.
При вивченні наданих матеріалів та проведеному обміру земельної ділянки по АДРЕСА_2 встановлено, що в наявності відхилення, а саме лінійні розміри земельної ділянки:
- по фасадній частині: 20,15м замість 20,14м - зменшені на 0,01м;
- з боку АДРЕСА_1 : 50,06м замість 49,68м - збільшені на 0,38м;
- з тильної сторони: 19,96м замість 19,54м - збільшені на 0,42м;
- з боку АДРЕСА_4 : 50,28м замість 49,98м - збільшені на 0,30м.
Площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 зазнала змін, а саме збільшена на 15,0 кв.м.
При дослідженні спірної частини суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 встановлено, що в наявності накладка земельної ділянки шириною 0,10м по фасаду, що зменшується до 0м на відстані 19,0м (сарай літ «Д» по АДРЕСА_2 ) від фасад.
Загальна площа накладки земельної ділянки по АДРЕСА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_2 складає 0,95 кв.м.
За наявною в матеріалах цивільної справи відповіді управління архітектури, містобудування та земельних відносин Подільської міської ради від 05.10.2018 року №770 встановлено, що при виїзді спеціалістами управління виявлено відсутність частини паркану між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Контрольна кадастрова зйомка земельної ділянки по АДРЕСА_1 проводилась 06.06.2019 року після встановлення огорожі між домоволодіннями. Внаслідок встановлення огорожі між домоволодіннями, лінійний розмір земельної ділянки по фасаду АДРЕСА_2 зменшився на 0,01 (1 см).
Накладка в межовій частині земельних ділянок по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5111200000:02:001:0164, та по АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 5111200000:02:001:0014, складає в середньому менше 0,1м, а площа накладки земельних ділянок - менше 1 кв.м та знаходиться в межах допустимої похибки.
3) При дослідженні матеріалів справи та проведеному обстеженні земельної ділянки по АДРЕСА_1 встановлено, що на відстані 1,0м від сараю літ «Д» АДРЕСА_2 в наявності закопані автомобільні покришки, які раніше слугували вигрібною ямою.
На дату обстеження дана споруда повністю засипана землею, слідів її використання не виявлено.
Натомість, на земельній ділянці збудовано водонепроникну вигрібну яму з дотриманням чинного законодавства на відстані 5,76м від паркану земельної ділянки по АДРЕСА_2 та 14,81м від стін житлового будинку, що розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_2 .
Отже, вищевказаним висновком судової земельно-технічної експертизи встановлено, що відповідачем як власником суміжної земельної ділянки, права позивачів не порушені.
Відповідно до ч.1,2 ст.102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Згідно із ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
Оцінюючи вищезазначений висновок експерта у сукупності та взаємозв`язку з іншими дослідженими доказами у справі, суд правомірно визнав його достатньо обґрунтованим. Письмових доказів, з яким він вступає у суперечність матеріали справи не містять.
У доводах апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 – ОСОБА_3 посилається на те, що експерт не провела заміри лінійних вимірів зменшення земельної ділянки, однак такі доводи є необґрунтованими, оскільки як встановлено матеріалами справи, при проведенні вищевказаної експертизи, був присутній представник позивачів – ОСОБА_3 , під час проведення вимірів дії експерта ним не оспорювалися, будь-яких заперечень чи зауважень представником позивачів не вносилося. 
Твердження апелянта щодо перенесення паркану ОСОБА_5 у бік ділянки ОСОБА_1 є необґрунтованими, з огляду на те, що вищевказаним висновком судової земельно-технічної експертизи №07-2019 від 20.08.2019 року встановлено, що навіть за наявного на даний час паркану, встановленого позивачами, землекористування відбувається в межах встановлених чинною документацією, а накладка перебуває в межах допустимої похибки, а сам паркан був відсутній ще у жовтні 2018 року, що підтверджено відповіддю Управління архітектури, містобудування та земельних відносин Подільської міської ради від 05.10.2018 року №770 (Том І: а.с. 43). 
Безпідставними є і посилання представника ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 – ОСОБА_3 у апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_5 не тільки не погодив межі земельної ділянки, але й не отримав підписи від подружжя ОСОБА_9 в Акті погодження меж від 10.12.2009 року, що підтверджується висновком судово – почеркознавчої експертизи №19-581/582 від 21.03.2019 року.
Так, згідно Висновку судової почеркознавчої експертизи №19-581/582 від 21.03.2019 року встановлено, що:
1) Підписи в 2-му та 3-му рядках Акту встановлення в натурі меж земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_5 (поряд з надрукованими розшифровками ПІБ: « ОСОБА_10 »), виконані не ОСОБА_7 , а іншою(-ими) особою (-ами).
2) Підписи в 2-му та 3-му рядках Акту встановлення в натурі меж земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_5 (поряд з надрукованими розшифровками ПІБ: « ОСОБА_10 »), виконані не ОСОБА_2 , а іншою(-ими) особою (-ами).
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акта погодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку. 
Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 4 березня 2021 року у справі № 709/809/17. 
При цьому, у вказаній постанові Верховним судом зазначено, що погодження меж земельної ділянки є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Ненадання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акта узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц.
З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскільки позивачами не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що державний акт на право власності ЯК №500647 від 25.05.2010 року, виданий на ім`я ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0.1000 га, кадастровий номер 5111200000:02:001:0164 будь яким чином порушує права позивачів щодо користування земельною ділянкою та що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні їх земельною ділянкою. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи спростовуються матеріалами справи та встановленими судами обставинами, в цілому зводяться до переоцінки доказів та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41. 
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 – ОСОБА_3 – залишити без задоволення. 
Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області, Подільської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування державного акту та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 30.09.2021 року.

Головуючий                                                                Т.В. Цюра

Судді:                                                                 Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда