ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" листопада 2021 р.           Справа№ 910/20843/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Євсікова О.О.
суддів:            Корсака В.А. 
          Демидової А.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу
Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»
на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 (повний текст складено 26.07.2021)
у справі № 910/20843/20 (суддя Селівон А.М.)
за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»
до                    Акціонерного товариства «Українська залізниця» 
про                    стягнення 29  617,20 грн,-
в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.
У грудні 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (далі - ТОВ «Грейнсвард») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ «Українська залізниця») 29  617,20 грн безпідставно набутих коштів.
В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Грейнсвард» вказує, що АТ «Українська залізниця» неправомірно нарахувало та списало з рахунку ТОВ «Грейнсвард» плату (збір) за зберігання вантажу під час накопичення маршрутного поїзда за РРМП в загальній сумі 29617,20 грн.    

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 позов задоволено.
Рішення господарського суду першої інстанції мотивовано тим, що у АТ «Українська залізниця» були відсутні підстави для нарахування ТОВ «Грейнсвард» плати за зберігання вантажу та стягнення з останнього 29  617,20 грн відповідного збору, а отже оскільки нарахування та стягнення проведено не на підставі та на виконання чинних договорів, грошові кошти у вказаній сумі було набуто АТ «Українська залізниця» без достатньої правової підстави. Відтак вимоги ТОВ «Грейнсвард» про стягнення з АТ «Українська залізниця» 29  617,20 грн як безпідставно набутих коштів згідно ст. 1212 ЦК України  є обґрунтованими. У свою чергу АТ «Українська залізниця», відповідно до приписів чинного процесуального закону, не спростувало належними та допустимими доказами викладені ТОВ «Грейнсвард» у позові обставини щодо відсутності правових підстав для стягнення з позивача спірних грошових коштів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2021, АТ «Українська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Грейнсвард» відмовити в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» посилається на недотримання господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи та які суд не врахував при винесенні оскаржуваного рішення.
Скаржник вважає, що господарський суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що АТ «Українська залізниця» видало роз`яснення №Ц-2/58/405-19 щодо надання послуг з організації перевезень вантажів та порожніх вагонів за узгодженим розкладом руху вантажного поїзда (РРМП), згідно з п. 3.5 яких збір за зберігання вантажів та маневрова робота під час накопичення маршрутного поїзда не нараховується з 20.11.2019. 
АТ «Українська залізниця» вказує, що ТОВ «Грейнсвард» на підставі п. 9 розділу 7 Правил перевезення вантажів залізничним транспортом України та пп. 2.1 п. 2 розділу ІІІ Збірника тарифів було нараховано збір за зберігання вантажу на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони, які простоюють в очікуванні оформлення перевезення. Збір за зберігання вантажу сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом і не потребує додаткового погодження сторонами.
Також апелянт, посилаючись на умови п. 2.1.7 договору, вказує, що ТОВ «Грейнсвард» як замовник зобов`язане відшкодувати перевізнику витрати, пов`язані з затримкою вагонів, контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України з причин, що не залежать від перевізника. Враховуючи обставини затримки вагонів не з вини перевізника на станції Кролевець, на підставі акта загальної форми ГУ-23 АТ «Українська залізниця» склало накопичувальну картку №14111099 та розрахувало плату за зберігання вантажів та стягнуло збір з ТОВ «Грейнсвард» у розмірі 29  617,20 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021 та з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 у справі № 910/20843/20. Ухвалено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Інше.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Демидова А.М. (у зв`язку з перебуванням судді Попікової О.В. у відпустці).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 прийнято апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2021   у справі №910/20843/20 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Демидова А.М.. Відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Грейнсвард» про розгляд апеляційної скарги з повідомленням та викликом учасників справи.

Позиції учасників справи.
ТОВ «Грейнсвард» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому вважає подану АТ «Українська залізниця» апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, проти її доводів заперечує, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, як законне та обґрунтоване. Також у поданому відзиві ТОВ «Грейнсвард» просить розгляд апеляційної скарги здійснювати за участю представника позивача.
08.10.2021 ТОВ «Грейнсвард» надало додаткові письмові пояснення, у яких повідомило, що Північним апеляційним господарським судом сформовано сталу практику розгляду справ за аналогічних правовідносин та наведено перелік відповідних судових рішеннях.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені судом апеляційної інстанції та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
07.02.2018 ТОВ «Грейнсвард» (як замовник) та ПАТ «Українська залізниця» (як перевізник) уклали договір № 07153/ПЗ-2018 про надання послуг (далі - договір), предметом якого, згідно з п. 1.1 є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою. 
Відповідно до п. 1.2 договору перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язаний доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями (далі - Статут), Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.
Надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п. 1.3 договору).
За умовами п. 2.1.6 договору замовник зобов`язаний оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів, та інші надані послуги з сум внесеної передплати за кодом платника.
Згідно з п. 2.3.2 договору перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно з інформацією АС «Месплан», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначено в додатках до цього договору.
Перевізник зобов`язаний відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника № НОМЕР_1 (п. 2.3.3 договору).
Вартість послуг та порядок їх оплати сторони визначили розділом 3 договору.
Розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника тарифів (п. 3.1 Договору).
Відповідно до п. 3.2 договору розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника складається з: плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів, встановленим для власного вагону перевізника; компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до договору; плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.
Розрахунки за цим договором здійснюються через Філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця» (далі - філія «ЄРЦ»). Оплата послуг відповідно до договору здійснюється у національній валюті на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання перевізника, вказаний у п. 14.2 розділу 14 договору. Одержані кошти перевізник зараховує на особовий рахунок замовника (п. п. 4.1- 4.3 договору).
Згідно з п. 4.5 договору по мірі виконання перевезень та надання послуг перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати: вартості послуг за перевезення, зазначених в накладній; додаткових зборів (плату за користування вагонами (контейнерами), подавання, забирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг); додаткових послуг за вільними тарифами; штрафів та пені на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами).
За умовами п. 8.1 договору сторони домовились про використання електронного документообігу.
Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна зі сторін письмово за один місць до закінчення дії договору не звернеться до іншої сторони з пропозицією про його припинення, то цей Договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору (п. 12.1 договору).
Договір підписано представниками перевізника та замовника, а також засвідчено печатками сторін.
30.09.2019 на підставі заяви про приєднання (акцепт) ТОВ «Грейнсвард» (як замовник) та АТ «Українська залізниця» (як перевізник) уклали договір про перевезення вантажів на особливих умовах - за розкладом руху маршрутних поїздів в редакції договору від 26.09.2019.
Відповідно до Інформаційного повідомлення про укладення Договору про перевезення вантажів на особливих умовах - за розкладом руху маршрутних поїздів, вказаному договору присвоєно № 07153/ПЗ-2018-О, умови якого оприлюднено на веб-сторінці httр://uz-cargo.com/contractprojects.html (далі - договір РРМП).
В подальшому договір РРМП був викладений в редакції № 2 від 10.11.2019 року (далі - договір РРМП в редакції № 2).
Пунктом 1.3 Договору РРМП в редакції № 2 визначено, що редакція № 2 договору РРМП набуває чинності: з 01.11.2019 в частині п. 3.1 - 3.4, 3.6 Договору щодо замовлення послуг на грудень 2019 року та з 10.11.2019 в частині розд. 4 Договору щодо плати за надання послуг відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України; в решті умов - з 01.12.2019 відповідно до умов розд. «Порядок укладення, внесення змін та припинення договору» Договору.
Таким чином, до 01.12.2019 року застосовуються умови Договору РРМП в редакції від 26.09.2019 за винятком п. п. 3.1 - 3.4, 3.6 (щодо замовлення послуг на грудень 2019 року) та розд. 4 (щодо плати за надання послуг) договору РРМП в редакції № 2.
За умовами п. 1.1 Договору РРМП (в редакції від 26.09.2019 року) перевізник надає замовнику послуги з організації перевезень маршрутами за погодженими сторонами розкладами руху вантажних маршрутних поїздів.
В частині не урегульованій цим договором сторони керуються укладеними між ними договорами про надання послуг зі здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (далі - Основний договір про надання послуг) (п. 1.2 договору РРМП в редакції від 26.09.2019).
У розділі 2 Договору РРМП (в редакції від 26.09.2019 року) сторони визначили поняття:
розклад руху маршрутних поїздів (далі - РРМП) - встановлені перевізником: напрямки перевезення маршрутних поїздів (станції відправлення та прибуття за РРМП); дати та/ або періодичність руху поїздів по кожному з напрямків; час відправлення та прибуття маршрутних поїздів на станції, номера поїздів;
маршрутний поїзд - вантажний поїзд, сформований замовником з навантажених та/або порожніх вагонів, який відповідає ваговій нормі та/або кількості вагонів у поїзді, що встановлені перевізником і не може бути менше 44 вагонів, та прямує без переробки на одну станцію призначення або розформування. Маршрутний поїзд може бути оформлено до перевезення як маршрутна відправка одним перевізним документом або як повагонні, групові відправки декількома перевізними документами.
Пунктом 3.1 договору РРМП в редакції від 26.09.2019 встановлено, що за відсутності необхідного замовнику РРМП замовник надає перевізнику (до Департаменту управління рухом) заявку на розробку такого РРМП.
На основі наданої замовником заявки перевізник затверджує РРМП не пізніше 8 робочих днів від дня отримання заявки замовника (п. 3.2 Договору РРМП в редакції від 26.09.2019).
Згідно з п. 4.3 Договору РРМП в редакції від 26.09.2019 замовник забезпечує (здійснює) оформлення перевізних документів на перевезення завантажених та/або порожніх вагонів на станцію навантаження у кількості, необхідній для формування маршрутного поїзду, і відправлення маршрутного поїзду за РРМП у визначені таким РРМП терміни (строки). Замовник забезпечує (здійснює) проставляння в графі 7 перевізних документів відмітки «РРМП», а у графі «Найменування вантажу» («Наименование груза») перевізних документів - відмітку «Перевезення на особливих умовах, Договір №__ від _._.20_. З одержувачем погоджено».
Відповідно до п. 4.5 Договору РРМП в редакції від 26.09.2019 замовник здійснює навантаження та/ або вивантаження вагонів та передає завантажені та/або вивантажені вагони на колії загального користування у кількості, достатній для формування маршрутного поїзду, не раніше ніж за 4 години і не пізніше ніж за 3 години до часу відправлення маршрутного поїзду за РРМП.
Пунктами 4.1-4.3 розділу 4 Договору РРМП в редакції № 2 (чинній з 10.11.2019) встановлено такі умови плати за надання послуг: плата при наданні послуг з організації перевезень маршрутними поїздами за РРМП розраховується і стягується відповідно до розд. 3 Основного договору про надання послуг з підвищенням розміру інфраструктурної складової плати тарифу визначеного для власного вагону (Івл) на 20 % відповідно до п. 23 розд. ІІ Збірника тарифів (далі - інфраструктурна складова тарифу); у випадку накопичення маршрутного поїзду на коліях станції замовником до моменту оформлення перевізного документу (документів) на весь маршрутний поїзд сплачується плата за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу згідно з укладеними договорами", відповідно до додатку № 1 до основного договору про надання послуг, а також плата за користування вагоном, що перебуває у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; у випадку визначення замовником розміру ставки плати за використання вагонів перевізника більше, ніж визначено в додатку 2 до Основного договору про надання послуг, плата нараховується за ставкою, запропонованою замовником в замовленні на РРМП.
На підставі поданої ТОВ «Грейнсвард» заявки, АТ «Українська залізниця» відповідно до розпорядження від 08.11.2019 № ЦД-14/1102 розробило та затвердило розклад руху маршрутних поїздів з датою відправлення 13.11.2019 зі станції Кролевець Південно-Західної залізниці на станцію призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці.
13.11.2021 на станції Кролевець Південно-Західної залізниці за залізничною накладною № 32754442 АТ «Українська залізниця» від ТОВ «Грейснсвард» (як вантажовідправника) прийняло до перевезення на станцію Миколаїв -Вантажний Одеської залізниці (одержувач - ТОВ «Грінтур-Екс») 50 вагонів - зерновозів, вантаж - насіння соняшника, перевезення на особливих умовах.
Окрім цього позивачем надана копія накопичувальної картки №14111099 від 14.11.2019, яка не містить підпису вантажовласника.
ТОВ «Грейнсвард» звернулось до філії «Центр транспортної логістики» АТ «Українська залізниця» з претензією (вих. № 1302-051 від 13.02.2020), у якій зазначило, що 12.11.2019 першу партію завантажених вагонів в кількості 10 одиниць забрано на колії станції Кролевець (327805) РФ «Південно-Західна залізниця» під накопичення маршрутного поїзда за РРМП, що підтверджено пам`яткою про збирання вагонів № 363. 13.11.2019 маршрутний поїзд в кількості 50 вагонів-зерновозів прийнято до перевезення по станції Кролевець (327805) на особливих умовах за РРМП зі скороченим терміном доставки, про що  свідчать відмітки в графах 7 та 20 ЕПД за відправкою № 32754442. В частині розрахунків за надані послуги з перевезення вантажу за РРМП по відправці №32754442 сторони керувались розділом 4 договору в редакції № 2 від 10.11.2019, оскільки згідно з п. 1.3 даного договору редакція № 2 договору від 10.11.2019 в частині розділу 4 договору щодо плати за надання послуг набула чинності з 10.11.2019. При розрахунку плати за надання послуг з перевезення вантажу на особливих умовах за РРПМ по відправці № 32754442 станцією Кролевець (327805) нараховано збір за зберігання вантажу під час накопичення маршрутного поїзда по накопичувальній картці від 14.11.2019 № 14111099 та стягнуто в односторонньому порядку з особового рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «Грейнсвард» кошти в розмірі 29  617,20 грн, що підтверджено переліком від 16.11.2019 № 20191116. Посилаючись на умови п. п. 4.1-4.3 договору в редакції № 2 від 10.11.2019 ТОВ «Грейнсвард» вказує, що оскільки перелік плат за надання послуг з перевезення вантажу на особливих умовах за РРПМ визначено самим перевізником у розділі 4 договору в редакції № 2 від 10.11.2019, то неправомірним є нарахування та стягнення станцією Кролевець (327805) по накопичувальній картці від 14.11.2019 № 14111099 збору за зберігання вантажу під час накопичення маршрутного поїзда, який прийнято до перевезення за відправкою № 32754442. За наведених підстав ТОВ «Грейнсвард» просило повернути йому кошти в розмірі 29  617,20 грн на особовий рахунок № НОМЕР_1 ТОВ «Грейнсвард» (код - 8104).
Філія «Центр транспортної логістики» АТ «Українська залізниця» листом (вих. № 19/1207 від 15.07.2020), розглянувши претензію ТОВ «Грейнсвард» (вих. № 1302-051 від 13.02.2020) повідомило, що відповідно до розпорядження АТ «Українська залізниця» від 08.11.2019 № ЦД-14/1102 відправнику ТОВ «Грейнсвард» погоджено графік відправлення організованого маршруту у власних вагонах на 13.11.2019 відправленням зі станції Кролевець Південно-Західної призначенням на станцію Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці. ТОВ «Грейнсвард» завантажує зернові вантажі по станції Кролевець на під`їзній колії за письмовою угодою з філією ПАТ «ДПЗКУ «Кролевецький КХП». Порожні вагони подавалися під навантаження частинами, про що свідчать пам`ятки про подавання. Після завантаження та зважування вагони забиралися з місць навантаження групами та відставлялися на станційні колії станції для формування маршрутного поїзда, про що складено акти загальної форми на затримку вагонів з вини вантажовідправника. 13.11.2019 після закінчення навантаження та готовності всіх вагонів маршрутного поїзда було прийнято до перевезення накладну № 32754442 призначенням на станцію Миколаїв-Вантажний. Відповідно до актів загальної форми про затримку вагонів з вини вантажовідправника працівниками станції Кролевець складено накопичувальну картку №14111099 та стягнуто збір за зберігання вантажів з платника ТОВ «Грейнсвард» у розмірі 29  617,20 грн (в т.ч. ПДВ). Згідно з п. 3 договору в частині, не урегульованій цим договором, сторони керуються укладеним між ними договором про надання послуг № 07153/ПЗ-2013 від 20.02.2018, відповідно до п. 2.1.7 якого замовник зобов`язаний відшкодувати перевізнику витрати, пов`язані із затримкою вагонів, контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України з причин, що не залежать від перевізника. Згідно з п. 9 Правил зберігання вантажів за зберігання на місцях загального користування вантажів, завантажених у вагони, які простоюють в очікуванні оформлення перевезення, збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. На підставі викладеного розрахунок збору за зберігання вантажу проведено відповідно до нормативних документів, таким чином, в задоволенні претензійних вимог у розмірі 29  617,20 грн відмовляється, як необґрунтовано пред`явлених.
На думку ТОВ «Грейнсвард», враховуючи обставини затримки вагонів в очікуванні формування маршрутного поїзду та оформлення перевізних документів, АТ «Українська залізниця» в порушення п. 4.2 розділу 4 Договору РРМП в редакції № 2, при розрахунку плати за надання послуг з перевезення вантажу на особливих умовах за РРМП безпідставно та протиправно по накопичувальній картці №14111099 від 14.11.2019 нарахувало на підставі п. 9 Правил зберігання вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2020 № 644,  збір за зберігання вантажу під час накопичення маршрутного поїзда та в односторонньому порядку стягнуло з особового рахунку ТОВ «Грейнсвард» кошти в розмірі 29  617,20 грн (з ПДВ), що підтверджується переліком № 20191116 від 16.11.2019 (аркуш 3).
За наведених підстав ТОВ «Грейнсвард» звернулось з позовом у цій справі та просить стягнути з АТ «Українська залізниця» 29  617,20 грн безпідставно набутих коштів, які АТ «Українська залізниця» було неправомірно нараховано та списано з рахунку ТОВ «Грейнсвард» як плату (збір) за зберігання вантажу під час накопичення маршрутного поїзда за РРМП.    
АТ «Українська залізниця» проти заявлених ТОВ «Грейнсвард» позовних вимог заперечило з підстав, наведених у відзиві. 

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Статтею 908 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 306 ГК України,  встановлено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України  за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Частиною 5 ст. 307 ГК України  встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1 ст. 908 ЦК України  перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
За змістом ч. 2 ст. 307 ГК України  та ч. 2 ст. 909 ЦК України  договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.
Згідно з ч. 3 ст. 909 ЦК України  укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України «Про транспорт», Законом України «Про залізничний транспорт», Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, та іншими актами законодавства України, в т.ч. Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2020, Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за №34, Правилами приймання вантажів до перевезення, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, Правилами видачі вантажів, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083.
За ч. 2 ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт» нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Згідно з п. 2 Статуту останній визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.
Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (п. 3 Статуту).
Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Згідно з п. п. 22, 23 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.
Оформлення накладної має здійснюватися відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2020 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084, згідно з п. 1.1 яких на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 798/5989). Відповідно до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.
Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді.
Перевезення вантажів на особливих умовах здійснюються за окремими договорами. При цьому сторони вправі передбачати у договорах додаткову відповідальність за виконання зобов`язань щодо перевезень вантажів (п. 63 Статуту залізниць України).
Пунктом 3 Правил складання актів (ст. 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, визначено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.
Відповідно до п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
Порядок визначення плати за користування вагонами і контейнерами визначений Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, п. 3 яких зокрема визначено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними проводиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/збирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23 а, Актів загальної форми ГУ-23. Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді. На вимогу вантажовласника йому надається копія Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів.
Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватись працівником станції і вантажовідправником (абз. 1-4 п. 4 Правил № 113).
Згідно з абз. 5, 6 п. 4 Правил № 113 час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника; час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій; пам`ятка підписується відповідальною особою станції і вантажовласник.
Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надається вантажовласнику (п. 2.6 Правил № 644).

Як встановлено вище, на станції Кролевець Південно-Західної залізниці за залізничною накладною №32754442 від 13.11.2021 АТ «Українська залізниця» від вантажовідправника ТОВ «Грейснсвард» прийняло до перевезення на станцію Миколаїв -Вантажний Одеської залізниці (одержувач - ТОВ «Грінтур-Екс») 50 вагонів - зерновозів, вантаж - насіння соняшника, перевезення на особливих умовах за РРМП зі скороченим терміном доставки (закінчується 14.11.2019), про що свідчать відмітки у графах 7, 20 вказаної залізничної накладної.
Зауважень щодо кількості та змісту вантажу, а також правильності відомостей, зазначених у залізничній накладній на станції відправлення та під час перевезення, від залізниці не находило, отже, на станції відправлення вантаж прийнятий останньою до перевезення без зауважень та заперечень.
До матеріалів справи сторонами не надані складені на станції Кролевець Південно - Західної залізниці акти загальної форми ГУ-23    про затримку вагонів на вказаній станції на станційних коліях в очікуванні оформлення перевізного документа на маршрут, які засвідчують факт затримки вагонів, її час та причини.
Таким чином, первинними документами, які підтверджують надання послуг за подавання й забирання вагонів та маневрову роботу є Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, на підставі яких оформляються Відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу.
Зміст претензії ТОВ «Грейнсвард» (вих. № 1302-051 від 13.02.2020) свідчить про складення 12.11.2019 пам`ятки про збирання вагонів №363. Факт наявності вказаної картки АТ «Укрзалізниця» також не заперечується. 
Окрім цього ТОВ «Грейнсвард» надало копію накопичувальної картки №14111099 від 14.11.2019, яка не містить підпису вантажовласника.
Після завантаження та зважування вагони збирались на станції Кролевець для формування маршрутного поїзду в очікуванні призначення на станцію Миколаїв - Вантажний Одеської залізниці.
Умовами розділу 4 Договору РРМП в редакції №2 визначено та врегульовано спеціальні умови плати за надані послуги. Зокрема, п. 4.2 договору про РРМП в редакції №2 визначено, що у випадку накопичення маршрутного поїзду на коліях станції, замовником до моменту оформлення перевізного документа (документів) на весь маршрутний поїзд сплачується плата за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу згідно з укладеними договорами", відповідно до додатку №1 до основного договору про надання послуг, а також плата за користування вагоном, що перебуває у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.
Тобто п. 2.2 договору про РРМП в редакції №2 визначено, що у випадку накопичення маршрутного поїзду замовником до моменту оформлення перевізного документу (документів) на весь маршрутний поїзд сплачується:
- плата за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу згідно з укладеними договорами" відповідно до додатку №1 до Договору;
- плата за користування вагоном, що перебуває у безпосередньому розпорядженні вантажовласника, яка розраховується згідно формули, наведеної в п. 3.2.1 Договору.    
При цьому ні п. 4.2, ні жодним іншим пунктом розділу 4 "Плата за надання послуг" договору про РРМП в редакції №2 будь - яких інших додаткових платежів та/або зборів, в т.ч. збору за зберігання вантажу саме під час накопичення маршрутного поїзду за РРМП до моменту оформлення перевізного документа (документів) на весь маршрутний поїзд не передбачено.
Місцевим господарським судом доцільно відзначено, що Редакція №2 договору РРМП в частині розділу 4 Плата за надання послуг набула чинності з 10.11.2019 року, тобто, враховуючи фактичні обставини надання послуг перевезення, до спірного відправлення підлягають застосуванню умови п. 4.1 - 4.3 розділу 4 Договору РРМП в редакції №2.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про безпідставність посилань відповідача на розділ 3 Договору, який визначає вартість послуг та порядок визначення розміру плати, зокрема, п. 3.1, адже вказаний пункт стосується перевезення «у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав», оскільки у цьому випадку перевезення здійснювалось у вагонах перевізника, що підтверджується відомістю вагонів до залізничної накладної № 36769271, а тому при визначенні плати за надані послуги до застосування підлягає п. 3.2 договору (згідно з яким плата за перевезення вантажу складається з: плати за перевезення навантаженого вагону перевізника; компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника; плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах).
Відтак у відповідача були відсутні підстави для нарахування збору за зберігання вантажу під час накопичення маршрутного поїзда за РРМП.
Водночас, як свідчать матеріали справи, відповідачем на підтвердження обставин затримки вагонів на станції з вини вантажовласника та нарахування збору за зберігання вантажу на станції Кролевець, який відображено в накопичувальній картці № 14111099, не надано копій відповідних актів загальної форми про затримку вагонів ГУ-23 як підстави для стягнення збору або інших документів, на підставі яких здійснюються платежі та складаються відповідні накопичувальні картки, оскільки наявний в матеріалах справи підписаний комерційними агентами Акт загальної форми ГУ-23 № 3423 від 15.11.2019, складений на станції Кролевець, тільки засвідчує обставини відмови вантажовласника ТОВ «Грейнсвард» від підписання накопичувальної картки №14111099.
Щодо тверджень АТ «Українська залізниця» про необхідність врахування ТОВ «Грейнсвард» п. 1.2 договору про РРМП, за умовами якого в частині, не врегульованій цим договором, сторони керуються укладеним між ними договором про надання послуг зі здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення вантажів та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученні (Договір), і проведення розрахунків за ці послуги, місцевий господарський суд доцільно відзначив, що, за умовами п. 1.2 договору про РРМП, положення основного договору в частині, врегульованій Договором РРМП в редакції № 2, не застосовуються до спірних правовідносин сторін, оскільки такі правовідносини врегульовані Договором РРМП в редакції № 2, зокрема, п. 4.2 розділу 4 "Плата за надання послуг".
Таким чином, оскільки спірні правовідносини врегульовані договором РРМП в редакції №2, відтак не підлягає застосуванню і п. 2.1.7 Договору (згідно з яким замовник зобов`язаний відшкодувати перевізнику витрати, пов`язані із затримкою вагонів, контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України, зокрема, через інші причини, що не залежать від перевізника. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання сум з внесеної передоплати за кодом платника), на який посилається АТ «Українська залізниця» в обгрунтування своїх доводів.
У свою чергу, з огляду на зміст та умови укладеного між сторонами договору РРМП в редакції №2, безпідставним є застосування до спірних правовідносин сторін п. 9 Правил зберігання вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2020 №644  (із змінами та доповненнями), на приписи якого (як на підставу правомірності спірних нарахувань) посилається АТ «Українська залізниця», зазначаючи, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.
З огляду на наведене вище апеляційний господарський суд також погоджується з висновком місцевого господарського суду про безпідставність посилань відповідача на пп. п. 2 розділу III Збірника тарифів, яким передбачено нарахування збору за зберігання вантажів на місцях загального користування, в також п.п. 2.1 п.2 вказаного Розділу, згідно з яким після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі в контейнерах, на підставі яких АТ «Українська залізниця» здійснило нарахування збору.
Щодо роз`яснення АТ "Укрзалізниця" №Ц-2/58/405-19 від 20.11.2019 щодо надання послуг з організації перевезень вантажів та порожніх вагонів за узгодженим розкладом руху вантажного поїзда (РРМП), у п. 3.5 яких зазначено, що збір за зберігання вантажів та маневрова робота під час накопичення маршрутного поїзда не нараховується, колегія суддів зауважує, що хоча наведені роз`яснення і видані після прийняття станцією Кролевець вантажу до перевезення згідно залізничної накладної №36769271 та в будь-якому разі не змінюють спірні правовідносини, проте додатково пояснюють порядок реалізації правовідносин сторін під час накопичення маршрутного поїзда, під час якого збір за зберігання вантажів не нараховується.
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що АТ «Українська залізниця» у цьому випадку безпідставно нарахувало ТОВ «Грейнсвард» плату за зберігання вантажу та стягнуло з останнього відповідний збір у розмірі 29  617,20 грн. 
Предметом позову у справі, що розглядається, є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення з останнього 29  617,20 грн безпідставно набутих коштів. Разом з тим, позовна заява не містить посилань на ст. 1212 ЦК України.
Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові.
При цьому якщо сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Приписами наведеної статті встановлено: особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст. 1212 ЦК України). Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України). Положення цієї глави застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (п. 4 ч. 3 ст. 1212 ЦК України).
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. 
Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.
Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Враховуючи те, що у АТ «Українська залізниця» були відсутні підстави для нарахування ТОВ «Грейнсвард» плати за зберігання вантажу та стягнення з останнього 29  617,20 грн відповідного збору в т.ч. з урахуванням того, що договір не регулює правил такого стягнення, грошові кошти у вищевказаній сумі було набуто АТ «Українська залізниця» без достатньої правової підстави.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідно до обставин даної справи між сторонами існують правовідносини на підставі основного договору та договору РРМП, однак кошти у сумі 29  617,20 грн стягнуто відповідачем не на виконання цих договорів, тобто, перерахування відбулось без правових підстав, а отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 29  617,20 грн як безпідставно набутих коштів (ст. 1212 ЦК України) є обґрунтованими.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з пунктом 1) частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України  покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
          
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 у справі № 910/20843/20 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 у справі № 910/20843/20 залишити без змін.
Справу № 910/20843/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            О.О. Євсіков 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                А.М. Демидова