УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 676/7986/19
Провадження № 22-ц/4820/1126/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 листопада 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.
секретар судового засідання - Кошельник В.М.,
з участю прокурора, 

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2021 року, суддя Вдовичинський А.В., у справі за позовом заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Форк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Еко-Граунд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки, скасування записів та поновлення запису в Поземельній книзі, скасування записів про державну реєстрацію права власності, 

встановив:

В грудні 2019 року заступник прокурора Хмельницької області, (далі - прокурор), в інтересах держави звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, (далі - ГУ Держгеокадастру),  ОСОБА_1 , ТОВ «Форк», ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача -  ОСОБА_2 , про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру №22-20276-СГ від 13.10.2017 року щодо затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер 6822484100:02:003:0241), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради (Китайгородської об`єднаної територіальної громади) Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, витребування у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд», на користь держави зазначеної земельної ділянки в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до вищевказаного наказу ГУ Держгеокадастру, поновивши у Державному земельному кадастрі відповідний запис права власності за державою в особі ГУ Держгеокадастру, а також скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 та за ТОВ «Форк», яке набуло у власність спірну земельну ділянку за договором купівлі-продажу укладеним із ОСОБА_1 .
Позовна заява мотивована тим, що наказом ГУ Держгеокадастру №22-20276-СГ від 13.10.2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер 6822484100:02:003:0241), що розташована за межами населених пунктів Колодіївської сільської' ради (Китайгородської сільської ради) Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та передано їй у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного наказу 22.10.2017 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку, яку вона згодом на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2017 року відчужила на користь ТОВ «Форк». ТОВ «Форк» вказану земельну ділянку об`єднало разом з іншими земельними ділянками, внаслідок чого було сформовано земельну ділянку площею 50 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6822484100:02:003:0527, яку ТОВ «Форк» на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2017 року відчужило ОСОБА_2 , який, в свою чергу, поділив дану земельну ділянку на дві земельні ділянки площами по 25 га кожна з кадастровими номерами 6822484100:02:003:0534 та 6822484100:02:003:0535 та в подальшому 13.03.2018 року вніс ці ділянки до статутного капіталу ТОВ «Зарус-Інвест», яке згодом передало їх в оренду ТОВ «Агро-Еко-Граунд». 
Зазначив, що спірна земельна ділянка вибула з володіння держави внаслідок порушення вимог закону як ОСОБА_1 , так і посадовими особами ГУ Держгеокадастру, оскільки останні, маючи доступ до відомостей Державного реєстру речових прав та Державного земельного кадастру, не перевірили наданих ОСОБА_1  відомостей щодо невикористання нею права на безоплатну приватизацію земельної ділянки даного виду. Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 6822484100:02:003:0241 вибула з володіння Держави на підставі незаконної приватизації, тому земля має бути повернута у власність Держави шляхом її витребування у власника та орендаря. Факт об`єднання ТОВ «ФОРК» земельної ділянки кадастровий номер №6822484100:02:003:0241 разом з іншими земельними ділянками та формування земельної ділянки площею 50 га з кадастровим номером №6822484100:02:003:0527, а також подальший її поділ на земельні ділянки із кадастровими номерами №6822484100:02:003:0534 та №6822484100:02:003:0535 не перешкоджає витребуванню земельної ділянки в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 13.10.2017 року № 22-20276-СГ, в той час як скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно записів про державну реєстрацію прав на земельні ділянки з кадастровими номерами 6822484100:02:003:0534, 6822484100:02:003:0535, 6822484100:02:003:0527 є підставою для відновлення державної реєстрації прав на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі прав. Зазначив, що позов прокурора до суду спрямований на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведене з грубим порушенням вимог чинного законодавства.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.04.2021 року позов задоволено частково. Визнано недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.10.2017 року №22-20276-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер 6822484100:02:003:0241) для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради (Китайгородської сільської ради) Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, та передачу її у власність для ведення особистого селянського господарства. Витребувано у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд», на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру земельну ділянку з кадастровим номером 6822484100:02:003:0241, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Колодіївської (Китайгородської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 13.10.2017 року №22-20276-СГ ОСОБА_1 . В решті позовних вимог відмовлено, вирішено питання судових витрат. 
Задовольняючи позов частково суд вказав на те, що відповідач ОСОБА_1 двічі безоплатно отримала у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 4 га. Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером 6822484100:02:003:0241 вибула з державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_1 права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок - держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та перейшла у власність ТОВ «Зарус-Інвест», яке згідно договору оренди землі від 20.03.2018 року передало її в оренду ТОВ «Агро-Еко-Граунд». В той же час, внаслідок об`єднання земельних ділянок не відбулося виникнення чи створення іншого нового майна, відмінного від попереднього, фактично та юридично відбулася заміна двох правовстановлюючих документів на один новий, яким засвідчено право власності на те саме майно, що й у попередніх двох документах. Залишилися попередніми як правові, так і фізичні характеристики об`єднаних ділянок, не відбулося зміни їх цільового призначення, розташування тощо. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Зарус-Інвест» просило скасувати рішення суду в частині витребування спірної земельної ділянки у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що позовна заява підписана не уповноваженою особою, яка звернулась у цій справі з позовом за наявності іншого державного органу, ГУ Держгеокадастру, яке наділено повноваженнями щодо розпорядження спірними земельними ділянками та є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави у судовому порядку. У справі відсутні докази того, що ГУ Держгеокадастру не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатися до суду з відповідний позовом. На дату звернення прокурора в суд з даним позовом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, спірної земельної ділянки, відсутня інформація, вона не існує як окремий об`єкт цивільного права, її кадастровий номер скасований, жодне речове право щодо на неї не зареєстроване. Апелянта наполягає, що спірна земельна ділянка як об`єкт права припинила своє існування у визначених для земельної ділянки з кадастровим номером 6822484100:02:003:0241 межах, що в сукупності усіх даних свідчить про відсутність індивідуальних ознак, необхідних для витребовування майна. Судом не надано належної оцінки тій обставині, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.03.2018 року, в кримінальному провадженні накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами 6822484100:02:003:0534 та 6822484100:02:003:0535 (до складу яких увійшла земельна ділянка з кадастровим номером 6822484100:02:003:0241), скасування якого можливе виключно в порядку, визначеному ст. 174 КПК України. Незважаючи на те, що витребування майна є самостійною підставою для державної реєстрації такого майна за позивачем, реєстрація права власності у період, коли на майно накладено арешт, не відповідає вимогам закону. Крім того, спірна земельна ділянка перебувала на праві постійного користування у ДП радгосп «Колодіївський» на підставі державного акту на праві постійного користування, відповідне право постійного користування не припинялося, земельні ділянки не вилучалась, тому прокурором не доведено право ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області розпоряджатися спірною земельною ділянкою на момент прийняття спірного наказу про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 та, відповідно, витребовувати її саме на користь ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області. ТОВ «Агро-Еко-Граунд» не є власником спірної земельної ділянки, оскільки є лише користувачем спірним об`єктом на підставі договору оренди землі, тому позов про витребування земельної ділянки, який за своєю правовою природою є віндикаційним, є неналежним та неефективним способом захисту, що виключає можливість задоволення такого позову. 
У відзиві на апеляційну скаргу прокурором вказано, що позов підписано уповноваженою законом особою, апелянтом безпідставно ототожнено правовий статус особи, яка представляє конкретну юридичну особу у цивільних правовідносинах на підставі відповідних до закону, статутів, положень тощо, та прокурора, який здійснює представництво інтересів держави відповідно до статті 131-1 Конституції України. Вказав, що спірна земельна ділянка вибула з володіння держави внаслідок порушення закону не лише набувачем земельної ділянки, а й органу, уповноваженого від імені держави на розпорядження цією земельною ділянкою - ГУ Держгеокадастру, у зв`язку з чим вважає, що цю юридична особа не має процесуальної можливості здійснювати захист інтересів держави. ГУ Держгеокадастру є відповідачем за вимогою про визнання недійсним спірного наказу, а тому не може бути позивачем, оскільки чинним законодавством не допускається збіг в одній особі позивача і відповідача.
Об`єднання чи поділ земельних ділянок не є їх знищенням чи будь-якою іншою підставою для припинення права власності, вичерпний перелік яких передбачено ст. 346 ЦК України. Оскільки ідентифікувати, відтак і витребувати спірну земельну ділянку власник може за координатами, межами та конфігурацією, дані щодо яких наявні у затверджених відповідно до наказів ГУ Держгеокадастру проектах землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , а також у архівному розділі Державного земельного кадастру, тому посилання апелянта на те, що спірна земельна ділянка перестала бути індивідуально визначеним майном є необґрунтованим. 
Твердження апелянта щодо відсутності підстав для витребування земельної ділянки до моменту вирішення питання про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №42017240000000195 також не ґрунтується на вимогах закону, оскільки чинними процесуальними нормами не передбачено обмежень у розгляді та вирішенні судами у порядку цивільного, господарського чи адміністративного судочинства спорів з приводу прав на майно, зокрема і щодо якого застосовано заходи забезпечення кримінального провадження. 
Посилання апелянта на відсутність у держави права на передачу спірної ділянки у власність ОСОБА_1 також необґрунтоване, оскільки передача відповідної ділянки була проведена на підставі повноважень, визначених п. 4 ст. 122 ЗК України та в порядку ст. 118 ЗК України.
Стосовно правових підстав витребування у орендаря ТОВ «Агро Еко-Граунд» на користь держави спірної земельної ділянки прокурор зазначив, що орендар земельної ділянки безумовно є її володільцем, а відтак безпосередньо порушує права дійсного її власника.
Поданий відзив ГУ Держгеокадастру колегія суддів не враховує при ухваленні судового рішення, позаяк він в порушення ст. 178 ЦПК України не містить доказів його направлення на адресу інших учасників справи.
В судове засідання представник апелянта адвокат Сергійчук О.В. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом був повідомлений належним чином. У письмовій заяві просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку з відрядженням, при цьому не надавши доказів щодо поважності причин неможливості з`явитися у судове засідання. Враховуючи, що судове засідання в даній справі було відкладено, дата проведення чергового судового засідання була узгоджена з представником апелянта адвокатом Сергійчуком О.В. у вересні 2021 року, відсутність поважних причин неможливості прийняття участі в судовому засіданні (відрядження без зазначення його причин), колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника апелянта. 
Прокурор в суді проти апеляційної скарги заперечив, підтримав висновки суду першої інстанції. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи судом були повідомлені у відповідності з вимогами процесуального закону. 
Заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.09.2017 року №22-18328-СГ ОСОБА_1 отримала у приватну власність (право зареєстровано 20.11.2017) земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6825581800:03:006:0054), яка знаходиться за межами населених пунктів Вовківецької сільської ради (Судилківська сільська територіальна громада) Шепетівського району Хмельницької області (а.с.17).
Наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.10.2017 року, № 22-20276-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер 6822484100:02:003:0241) для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради (Китайгородської сільської ради) Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (а.с. 37-40). 
Право приватної власності ОСОБА_1 на зазначену земельну ділянку було зареєстровано 22.10.2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором КП «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Ткачук В.М., номер запису про право власності 22987811, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1387487168224 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 24.10.2017 року, індексний номер 37739547) (а.с. 21).
Указану земельну ділянку ОСОБА_1 відчужила на користь ТОВ «Форк», на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25.10.2017 року. Право приватної власності ТОВ «Форк» на земельну ділянку з кадастровим номером 6822484100:02:003:0241 зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.10.2017 року, індексний номер 37790831, номер запису про право власності 23037966 (а.с. 21).
В подальшому спірну земельну ділянку (кадастровий номер 6822484100:02:003:0241) за заявою ТОВ «Форк» об`єднано разом з іншими земельними ділянками та сформовано земельну ділянку площею 50 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6822484100:02:003:0527 (а.с. 34-35, 41-43). 09.11.2017 року державний реєстратор КП «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 38040694, про реєстрацію права приватної власності на вказану вище земельну ділянку за ТОВ «Форк», номер запису про право власності 23278829, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1403152068224 (а.с. 23-26).
Пізніше ТОВ «Форк» на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 14.12.2017 року, відчужило земельну ділянку з кадастровим номером 6822484100:02:003:0527 ОСОБА_2 , про що державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.12.2017 року, індексний номер 38738819, номер запису про право власності 23943963 (а.с. 23-26). 
Надалі земельна ділянка з кадастровим номером 6822484100:02:003:0527 за заявами ОСОБА_2 була поділена на дві земельні ділянки, площами по 25 га кожна, з кадастровими номерами 6822484100:02:003:0534 та 6822484100:02:003:0535 (а.с. 44-49, 34-35, 23-26). 
05.01.2018 року державним реєстратором КП «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо земельних ділянок 6822484100:02:003:0534 та 6822484100:02:003:0535, індексні номери рішень 39121883, 39122168 та номери записів про право власності 24310169 та 24310403, реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 1457287168224 та 1457299068224 відповідно (а.с. 27-32). 
13.03.2018 року ОСОБА_2 вніс до статутного капіталу ТОВ «Зарус-Інвест» земельні ділянки з кадастровими номерами 6822484100:02:003:0534 та 6822484100:02:003:0535, про що складено відповідний акт приймання-передачі майна та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексні номери 40166456 та 40166498 відповідно, а також внесено відповідні записи про право власності 25292801 та 25293149 (а.с. 27-32).
На даний час земельні ділянки з кадастровими номерами 6822484100:02:003:0534 та 6822484100:02:003:0535 на підставі договору оренди землі від 20.03.2018 року перебувають в оренді ТОВ «Агро-Еко-Граунд», (рішення державного реєстратора КП «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 22.03.2018, індексні номери 40246478 та 40246352, номери записів про інше речове право 25374148 та 25374024 відповідно), (а.с.27-32).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою та четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. 
Частиною першою статті 330 ЦК України встановлено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. 
В силу ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Згідно з приписом ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.
Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Для ведення особистого селянського господарства громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі - не більше 2 гектара (п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України).
Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті передає у власність або у користування для всіх потреб центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.
Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року, №15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, (далі-Положення), затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року, №333, таким відповідним центральним органом є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та територіальні органи Держгеокадастру.
Оскільки станом на час видання наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.10.2017 року, № 22-4433-СГ про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером 6822484100:02:003:0241, остання на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.09.2017 року №22-18328-СГ отримала у приватну власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6825581800:03:006:0054) для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів Вовківецької сільської ради (Судилківська сільська територіальна громада) Шепетівського району Хмельницької області, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 скористалась своїм правом, передбаченим ст. 116 ЗК України, повторно, тобто з порушенням визначеного земельним законодавством порядку.
З урахуванням встановлених обставин справи, вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України щодо способу захисту цивільного права, зокрема, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права, колегія суддів доходить висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права держави у формі визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки від добросовісних набувачів, ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» є належним та ефективним.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, сформованою у постановах Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №365/364/18 та від 04.03.2021 року у справі №684/197/19.
Суд першої інстанції, правильно встановивши, що земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер 6822484100:02:003:0241, вибула із державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_1 права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, вірно зазначив, що формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі №367/2022/15-ц.
Щодо посилання апелянта стосовно того, що позовна заява підписана заступником прокурора Хмельницької області, без долучення до позовної заяви документів, які підтверджують його повноваження на вчинення відповідних процесуальних дій, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежно здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Пунктом 6.1 наказу Генерального прокурора України №186 від 21.09.2018 року «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень» позови (заяви) надсилати до суду за підписом Генерального прокурора, його першого заступника та заступників, керівників регіональних і місцевих прокуратур, їхніх перших заступників та заступників.
Таким чином, під час вирішення питання щодо наявності повноважень для підписання позовної зави заступником прокурора Хмельницької області, необхідно враховувати вимоги ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», яка є спеціальним законом у даному випадку, та надає заступнику прокурора області право подання позовної заяви у тому числі в порядку цивільного судочинства.
Апелянт, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25.09.2019 року в справі №819/198/17, від 27.05.2020 року в справі №819/478/17, не врахував, що ці висновки суд касаційної інстанції зробив за інших обставин справи та безпідставно ототожнив правовий статус особи, яка представляє конкретну юридичну особу у цивільних правовідносинах на підставі відповідних до закону, статутів, положень тощо, та прокурора, який здійснює представництво інтересів держави відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру».
Стосовно наявності у Держгеокадастру та ГУ Держгеокадастру права самостійно здійснювати захист інтересів держави в суді колегія суддів зазначає наступне.
Згідно положень ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. 
Відповідно до п. 5-1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, служба аналізує результати діяльності територіальних органів, що забезпечують здійснення повноважень з розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, розробляє заходи щодо підвищення ефективності функціонування територіальних органів.
Пунктом 30 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області (далі - Положення) передбачено, що управління здійснює державний нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі:
у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за:
веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель;
виконанням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту під час проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов`язаних із порушенням ґрунтового покриву, своєчасним проведенням рекультивації порушених земель в обсягах, передбачених відповідним робочим проектом землеустрою;
дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок;
дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю;
дотриманням правил, установленого режиму експлуатації протиерозійних, гідротехнічних споруд, збереженням захисних насаджень і межових знаків;
проведенням землеустрою, виконанням заходів, передбачених проектами землеустрою, зокрема за дотриманням власниками та користувачами земельних ділянок вимог, визначених у проектах землеустрою;
розміщенням, проектуванням, будівництвом та введенням в експлуатацію об`єктів, які негативно впливають або можуть вплинути на стан земель;
здійсненням заходів, передбачених відповідними робочими проектами землеустрою щодо захисту земель від водної і вітрової ерозії, селів, підтоплення, заболочення, засолення, солонцювання, висушування, ущільнення та інших процесів, що призводять до погіршення стану земель, а також щодо недопущення власниками та користувачами земельних ділянок псування земель шляхом їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, заростання чагарниками, дрібноліссям та бур`янами;
дотриманням строків своєчасного повернення тимчасово зайнятих земельних ділянок та обов`язкового виконання заходів щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням;
дотриманням порядку визначення та відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва;
використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення;
дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах;
у частині родючості ґрунтів за:
зміною показників якісного стану ґрунтів у результаті проведення господарської діяльності на землях сільськогосподарського призначення;
своєчасним проведенням підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності заходів щодо збереження, відтворення та підвищення родючості ґрунтів.
Згідно з п. 6 вказаного Положення посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право:
1) складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;
2) безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;
3) звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився;
4) викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для отримання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства;
5) передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину;
6) проводити у випадках, установлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства;
7) залучати в установленому порядку до виконання окремих робіт, участі у вивченні окремих питань учених і фахівців (за їх згодою), працівників місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій (за погодженням з їхніми керівниками);
8) одержувати безоплатно від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на них завдань;
9) скликати наради, утворювати комісії, робочі та експертні групи, проводити наукові конференції, семінари з питань, що належать до їх компетенції;
10) користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами.
Таким чином, як вбачається із вищенаведеного, ні Держгеокадастр, ні ГУ Держгеокадастру, ні їх посадові особи не мають повноважень здійснювати у спірних правовідносинах заходи державного контролю (нагляду), які у подальшому можуть бути підставою для вжиття відповідних заходів реагування, у тому числі шляхом звернення із позовом до суду. 
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.07.2018 року у справі №818/1511/17.
Законодавством також не надано право звертатись до суду на захист інтересів держави у спірних правовідносинах жодному іншому суб`єкту владних повноважень. Таким чином, у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень на здійснення такого захисту, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень (постанова Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №806/1000/17, постанова Верховного Суду від 10.05.2018 року у справі №918/323/17, ухвала Верховного Суду у справі №910/18283/17, від 16.05.2018 року у справі №826/13768/16).
В частині доводів апелянта про неможливість витребування земельної ділянки від орендаря ТОВ «Агро-Еко-Граунд», необхідно зазначити, що норми чинного законодавства визначають право власника майна вимагати усунення будь-яких порушень свого права від інших осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним. Одним із таких способів захисту порушеного права є вимога власника про витребування належного йому майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).
Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.
Витребування майна власником від добросовісного набувача можливе за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза її волею. При цьому, між власником і володільцем майна (добросовісним набувачем) юридичних відносин немає.
Право оренди це один із видів речового права на чуже майно, в тому числі на земельну ділянку, яке складається з права тимчасового володіння (detentio) та користування цим майном. Орендар на підставі договору оренди є користувачем земельної ділянки, не виконуючи при цьому правомочностей власника, лише користуючись властивостями землі для задоволення своїх потреб.
При цьому слід зауважити, що заперечуючи проти рішення суду в цій частині апелянт не навів обґрунтування яким чином витребування земельної ділянки у орендаря ТОВ «Агро-Еко-Граунд» впливає на права та інтереси апелянта, ТОВ «Зарус-Інвест», у якого також було витребувано майно в порядку віндикації. В той же час ТОВ «Агро-Еко-Граунд» рішення суду першої інстанції не оспорило, таким чином фактично визнавши його правильність, зокрема, і щодо витребування у нього спірної земельної ділянки. 
Апелянт, обґрунтовуючи незаконність висновків суду першої інстанції накладенням на земельні ділянки арешту у кримінальному провадженні, до яких увійшла також і спірна земельна ділянка, не врахував, що як норми КПК України, так і норми ЦПК України не передбачають обмежень у розгляді та вирішенні судами у порядку цивільного, господарського чи адміністративного судочинства спорів з приводу прав на майно, зокрема і щодо якого застосовано заходи забезпечення кримінального провадження.
У той же час, розгляд та вирішення таких спорів не є підставою для вирішення питань про застосування, зміну або скасування заходів забезпечення кримінального провадження, що здійснюється виключно за правилами кримінального судочинства.
Таким чином, арешт накладений на земельні ділянки з кадастровими номерами 6822484100:02:003:0534 та 6822484100:02:003:0535, до яких увійшла спірна земельна ділянка, не перешкоджає суду ухвалити рішення про її витребування в координатах, межах та конфігурації, яка була передана ОСОБА_1 наказом ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 13.10.2017 року №22-20276-СГ. Доказів того, що вказана земельна ділянка на момент її передання у власність ОСОБА_1 перебувала у постійному користуванні ДП радгосп «Колодіївський» скаржником також не надано.
Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповного встановлення усіх обставин справи слід визнати необґрунтованими. 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест» залишити без задоволення.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 08 листопада 2021 року.

Судді:                                                                        Р.С. Гринчук 

                                                                               Л.М. Грох 

                                                                               А.М. Костенко