КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 жовтня 2021 року місто Київ.
Справа №461/3400/18 
Апеляційне провадження №22-ц/824/11538/2021 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача:                    Желепи О.В.,
                   суддів:                    Кравець В.А., Мазурик О.Ф.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року (ухвалене в складі судді Ул`яновської О.В., повний текст складено 05 травня 2021 року) 
в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-
встановив:
У травні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 100768 грн 22 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн 00 коп., а також інші можливі витрати, пов`язані з розглядом даної справи.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.01.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 шляхом приєднання до публічного кредитного договору, який розміщено на офіційному сайті ПАТ «Ідея Банк» та згідно заяви відповідача про приєднання до публічного кредитного договору від 13.01.2017 укладено кредитний договір №UO1.196.72440 на підставі якого позивач надав відповідачу кредит на поточні потреби у розмірі на строк за процентною ставкою та щомісячною платою за обслуговування кредиту на умовах передбачених про параметри кредитування на суму 66905 грн 00 коп. зі сплатою реальної річної процентної ставки 35,68% щомісячною платою за обслуговування кредиту у розмірі 0,0000% від початкової суми кредиту, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів, проте станом на дату подання цієї заяви відповідач кредитні кошти не повернув у встановлений договором термін та не сплатив нараховані проценти та інші платежі за кредитом, на підставі чого в останнього виникла сума заборгованості у розмірі 100768 грн 22 коп.
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» суму заборгованості у розмірі 84 197 грн 14 коп та судовий збір у розмірі 1 472 грн 24 коп.
 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального права, судом у повному обсязі не досліджено заперечення, що були подані відповідачем на позов.
 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що при підписанні «угоди про параметри кредитування до кредитного договору №U01.196.72440 від 13.01.2017року відповідачем отримано значно меншу суму ніж зазначено у договорі «про приєднання», тому і відсотки з штрафними санкціями мають вираховуватися з іншої суми. Розмір боргу має бути значно меншим як і відсотки. Крім того, суд фактично і не оцінював докази як і розрахунки, погодившись  на запропонований але не перевірений розрахунок позивача.
Звертає увагу на те, що суд не надав значення відсутності підпису відповідача у «договорі про приєднання», що  вважається підтвердженням двобічності договору і його укладенням, адже саме  наявність чи відсутність підпису є підтвердженням договору чи його недійсності.
Ухвалою 15 липня 2021 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
27 липня 2021 року представником АТ « Ідея Банк» подано відзив на апеляційну скаргу, обґрунтований тим, що АТ «Ідея Банк» оскаржуване рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року по справі № 461/3400/18 вважає законним та таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, яку слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
28 липня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
Для розгляду цивільної справи № 461/3400/18 (а/п 22-ц/824/11538/2021) за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Сержанюка A.C. та суддів Мостової Г.І., Суханової Є.М. Розпорядженням Київського апеляційного суду від 28.09.2021 року  призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють продовження суддею-доповідачем Сержанюком A.C. розгляд судової справи № 461/3400/18 (а/п 22-ц/824/11538/2021).
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2021 року визначено склад суддів: Желепа О.В., Мазурик О.ф., Кравець В.А.
28.09.2021 року цивільну справу № 461/3400/18 (а/п 22-ц/824/11538/2021) передано судді Желепі О.В. та прийнято до свого провадження.
За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі  або  речі,  визначені  родовими ознаками,  у  такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у  строк  та  в порядку, що встановлені договором.
Отже, за загальним правилом, визначеним у цих правових нормах, користування грошовими коштами є оплатним у вигляді процентів, розмір яких визначається за домовленістю сторін, а за її відсутності - на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Задовольняючи позов, суд вважав встановленими такі обставини.
ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до публічного кредитного договору згідно якої підтвердив, що ПАТ «Ідея банк» 13.01.2017 до підписання кредитного договору, надав в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту ,згідно якої можлива сума кредиту складає 66905 грн 00 коп., на строк 68 місяців, а також підтвердив, що з довідкою-повідомленням ознайомлений, та підтвердив, що заява про розмір щомісячного доходу підписані ним власноручно (а.с. 148).
13.01.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 підписана угода про параметри кредитування №UO1.196.72440/1 до кредитного договору №UO1.196.72440, згідно якої за користування кредитом позичальник сплачує проценти за ставкою: від початку кредитування до завершення перших 0 місяців кредитування 35,6800% річних від неповернутої суми кредиту; у строки за межами пільгового періоду 35,6800% річних від неповернутої суми; банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні; позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 68 щомісячних внесках (а.с 149, 150).
13.01.2017 ОСОБА_1 підписав заяву №40.16.003381 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» на підставі якої йому надано пакет послуг «Стартовий (бе БПК) та підтвердив відсутність публічного обтяження відносно нього (його майна) (а.с. 151).
Згідно меморіального ордеру №UO1.196.72 від 13.01.2017 ОСОБА_1 було перераховано ПАТ «Ідея Банк» на його рахунок № НОМЕР_2 суму кредиту, згідно кредитного договору №UO1.196.72440 від 13.01.2017 (а.с. 152).
Крім цього позивачем надано договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 153-168), що відповідає ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За нормами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Тому підписавши 13.01.2017 заяву, відповідач фактично погодився з тим, що заява про приєднання до публічного кредитного договору, а також заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» складають публічно-правовий договір, що свідчить про дотримання форми договору, визначеної законом.
При цьому заява №40.16.003381 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» щодо типу кредитної послуги «Стартовий (без БПК), яка міститься в матеріалах даної справи, містить підпис відповідача, тому її можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13.01.2017 шляхом її підписання. Отже наявні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Як вбачається із наданого розрахунку заборгованості, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 02.05.2018 становить 100768 грн 22 коп., та складається із: основний борг 60968 грн 23 коп.; прострочений борг 2219 грн 28 коп.; прострочені проценти 16719 грн 38 коп.; строкові проценти 1173 грн 59 коп.; нарахована плата на обслуговування кредиту 0 грн 00 коп.; прострочена плата за обслуговування кредиту розмірі 0 грн 00 коп.; пеня за несвоєчасне погашення платежів 19687 грн 74 коп.; віндикаційні витрати у розмірі 0 грн 00 коп. (а.с. 169-172).
Суд встановив, що вказаний розрахунок не відповідає умовам договору лише в частині нарахування пені в сумі 19687 грн 74 коп., оскільки згідно п. 3.3.1. Кредитного договору за невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором банк має право нараховувати пеню за кожен день прострочення на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) у розмірі 0,15% в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості за цим Договором (а.с. 7).
Отже, суму пені необхідно  нараховувати таким чином: з 14.07.2017 по 14.09.2017 (0,15% *2-1,8% річних, що складає 1097 грн 42 коп. річних та 03 грн 00 коп. за кожен день, 3,00*60 = 180 пеня за 60 днів); та пеня з 14.09.2017 по 02.05.2018 (0,65% -12 -7,8% річних, що складає 4755 грн 52 коп. річних та 13,02 за кожен день, 225*13,02-2936 грн 25 коп. пеня за 225 днів, внаслідок чого загальна сума пені складає 3116 грн 25 коп.
Суд на підставі розрахунку також встановив, що відповідач користувався кредитними коштами та, частково погашаючи заборгованість за кредитом, фактично визнавав факт отримання ним кредитних коштів.
Враховуючи наведені вище та встановлені  обставини, суд першої інстанції зробив висновок, що з  відповідача на користь ПАТ «Ідея Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 13.01.2017 у розмірі 84197 грн 14 коп.
Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встанвленими є доведеними, а висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам закону.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що  відповідачем отримано кредитні кошти в сумі меншій, ніж це передбачено умовами Договору, апеляційний суд не приймає.
 
Відповідно до п.1.1. Угоди про параметри кредитування № U01.196.72440/1 (надалі - Угода) до Кредитного договору № UO 1.196.72440 від 13.01.2017 (надалі - Кредитний договір) Банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 66905.00 грн.
 
На підтвердження виконання Банком зазначеного вище пункту Угоди про параметри кредитування № UO 1.196.72440/1 до Кредитного договору до матеріалів справи було долучено належним чином засвідчену копію меморіального ордеру № U01.196.72440 від 13.01.2017 про перерахування на банківський поточний рахунок   ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , суми в розмірі 66905,00 грн.
 
Враховуючи умови п. 1.2 Угоди, видача кредитних коштів у розмірі 66 905,00 грн. Відповідачу відбувалась у безготівковій формі, шляхом зарахування всієї суми кредиту на банківський поточний рахунок   ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , а не шляхом видачі готівки.
 
Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що AT «Ідея Банк» за рахунок кредитних коштів уклало Договір страхування життя, як уже зазначалося Позивачем у відповіді на відзив, договір добровільного страхування життя ОСОБА_1 . Банком від його імені не укладався, а відповідно і жодні кошти на оплату страхового платежу не перераховувалися.
 
Доводи скарги, з приводу не перевірки судом правильності нарахування розміру заборгованості не відповідають дійсності, оскільки така перевірка була здійснена і суд дійшов висновку, що позивач не вірно нарахував розмір пені, а тому суд позовні вимоги задовольнив частково.
 
 AT «Ідея Банк» надало суду, серед іншого, також належним чином засвідчену копію Угоди, у якій було визначено умови видачі кредитних коштів Відповідача, та повернення коштів з процентами згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором (п. 5.1 Угоди). Плата за обслуговування кредитної заборгованості по умовам кредитування Відповідача відсутня.
 
Окрім цього, AT «Ідея Банк» надано до суду первинні бухгалтерські документи, які підтверджують видачу кредиту (належним чином засвідчені копії меморіальних ордерів) та виписку по транзитному рахунку Відповідача, на який, у відповідності до умов вище вказаної Угоди (п. 1.7.), Відповідач зобов`язаний був здійснювати платежі на погашення заборгованості за ним.
 
26 листопада 2018 року разом із відповіддю на відзив у цій справі AT «Ідея Банк» надало до суду Розрахунок заборгованості (детальний) за кредитним договором № U01.196.72440 від 13.01.2017, виконаний станом на 02.05.2018, у формі, що відображає порядок обчислення заборгованості протягом всього періоду її утворення.
Відповідач на спростування такого розрахунку, у порушення вимог ст. 81 ЦПК України, власного розрахунку з зазначенням конкретних доводів по позиціям нарахування в апеляційній скарзі не навів, не зазначив в чому полягає невідповідність нарахованих сум, умовам договору, а тому суд правомірно прийняв розрахунок позивача за винятком боргу по пені, щодо якого суд зробив власний розрахунок.
 
Доводи щодо відсутності підпису у заяві про приєднання до Публічного Кредитного договору, то вони є безпідставні, оскільки така заява розміщена разом з довідкою-повідомленням від 13.01.2017 на одному аркуші, який містить підпис Відповідача та Позивача.
13.01.2017 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Угоду про параметри кредитування № 1101.196.72440/1 до Кредитного договору № UO1.196.72440 від 13.01.2017.
 
Така угода є невід`ємною частиною Кредитного договору, що деталізує умови та порядок кредитування, підібрані індивідуально для Відповідача та обрані ним, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в даній Угоді та містить усі істотні умови такого Кредитного договору.
 
Також в матеріалах справи № 461/3400/18 наявна належним чином засвідчена копія заяви № 40.16.003381 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування для фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» від 13.01.2017 (надалі - ДКБОФО), яка містить прізвище, ім`я, по-батькові та підпис ОСОБА_1 .
 
Окрім цього, в матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія меморіального ордеру № UО1.196.72440 від 13.01.2017 на всю суму видачу кредиту відповідно до Угоди про параметри кредитування № UО1.196.72440/1 до Кредитного договору № ІІОІ.196.72440 від 13.01.2017, в сумі 66905.00.
 
Зазначені вище документи підтверджують факт укладення Кредитного договору № UО1.196.72440 від 13.01.2017 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , а також факт видачі АТ «Ідея Банк» ОСОБА_1 всієї суми кредиту  у розмірі 66 905,00 грн., та їх отримання.
Інші доводи висновків суду не спростовують.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суд без змін, а скарги без задоволення.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України,-
                                          П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргуОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному                                                                                                                                                                                                                          порядку не підлягає.
Повний текст складено 22 жовтня 2021 року.
Суддя-доповідач                                                                                       О.В. Желепа
 
Судді                                                                                                           В.А. Кравець
 
                                                                                                                     О.Ф. Мазурик