Дата документу 19.11.2021 Справа № 331/3703/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3814/21                                         Головуючий у 1-й інстанції: Солодовніков Р.С.
Є.У.№ 311/3703/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2021 року                                                    м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
головуючого:         Кочеткової І.В.,
суддів:                 Кримської О.М.,
                        Дашковської А.В., 
розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення заборгованості за договорами виконання робіт,
із апеляційною скаргою Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» в особі виконуючого обов`язки директора Чернець В. на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення заборгованості за договорами про виконання робіт. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що між нею та ДА «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» 05.08.2020 і 11.01.2021 укладені договори разової роботи, згідно з якими вона зобов`язалась виконати роботу з ведення бухгалтерського обліку в програмі «1С Бухгалтерія», «1С ЗУП», підготовки даних для складання фінансового звіту про виконання фінансового плану підприємства за 2020 рік, виконання щотижневих контролів. Відповідач у повному обсязі за виконану ОСОБА_1 роботу не розрахувався, за актами приймання - передачі виконаної роботи за відповідачем рахується заборгованість перед ОСОБА_1 в сумі 38 250,00 гривень.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з Державного підприємства «Запорізький науково дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами виконання робіт від 05 серпня 2021 року і від 11 січня 2021 року в сумі 38250,00 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати,  і ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції неправильно визначився із характером спірних правовідносин, дав неправильну оцінку зібраним у справі доказам. Вважає, що у позивача відсутнє право вимагати оплату за роботу, яку остання виконувала на власний ризик без завдання замовника. Позивач не мала права віддаленого доступу до програми «1С Бухгалтерія», «1С ЗУП», а відтак, вона не мала фізичної можливості виконати роботи, зазначені в акті від 22.02.2021. Висновки суду першої інстанції про те, що відповідач  прийняв виконані роботи 22.02.2021, що було визнано його представником у судовому засіданні, не відповідає дійсності. Скаржник посилався на те, що судом першої інстанції не надана належна оцінка доводам відзиву на позов, в якому було зазначено, що ОСОБА_1 у односторонньому порядку відмовилась від виконання договору, у зв`язку з чим з 10.02.2021 договірні відносини були припинені. ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» зазначає, що підприємство має заборгованість, у тому числі по заробітній платі з 2019 року, яка існує і по теперішній час. 
Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження і апеляційна скарга направлені ОСОБА_1 та отримані нею 04.11.2021 року.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказала, що апеляційна скарга не спростовує правильних висновків суду першої інстанції, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті  369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд  здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Частинами1, 2, 5 ст.263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним нормам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Встановлено, що 05 серпня 2020 року між ОСОБА_1 та ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» укладено договір про виконання разової роботи (далі договір 1), відповідно до якого замовник (відповідач) в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, дає завдання виконавцю (позивач) щодо виконання, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати на свій ризик таку разову роботу: послуги з ведення бухгалтерського обліку в програмі «1 С Бухгалтерія», нарахування заробітної плати в програмі «1С ЗУП», складання місячних звітів підприємства, виконання щотижневих і місячних контролів (далі іменується «робота»), яка має відповідати вимогам чинного законодавства України, строком до 30 жовтня 2020 року (а.с.8,9). 
Відповідно до пунктів 1.3-1.5 договору замовник зобов`язаний своєчасно прийняти і оплатити роботу. Замовник сприяє виконавцю у виконанні роботи. Виконавець виконує роботу на свій ризик виключно на підставі наданих замовником первинних документів, оформлених належним чином, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку.
Відповідно до п. 2.1 договору 1, виконавець зобов`язується завершити виконання роботи і подати замовникові для підписання акт приймання-передачі виконаної роботи, а Замовник зобов`язується прийняти належним чином виконану роботу і в разі відсутності допущених у робот відступів від умов договору або інших недоліків підписати акт приймання передачі виконаної роботи в 10-денний строк з дня подання йому виконавцем результатів роботи.
За виконану роботу замовник сплачує виконавцю винагороду частками протягом дії договору на підставі актів приймання з передачі виконаних робіт. Розрахунок між сторонами проводиться не пізніше 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання виконаних робіт. Ціна договору становить 55 000 гривень (пункти 3.1-3.3 договору 1).
За договором 1 сторонами підписані акти приймання передачі робіт (послуг) від 25 серпня 2020 року , від 30 вересня 2020 року, від 27 жовтня 2020 року, однак оплата за цими актами не проведена в повному обсязі (а.с.10,11,12).
Отже, за договором 1 відповідач має перед ОСОБА_1 заборгованість у розмірі: серпень 2020 року - 5000 грн., вересень 2020 року - 4975 грн., жовтень 2020 року - 1100 грн., а всього -11 075,00 грн.
11 січня 2021 року між ОСОБА_1 та ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» укладено договір разової роботи (далі договір 2), відповідно до якого замовник (відповідач) в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, дає завдання виконавцю (позивач) щодо виконання, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати на свій ризик наступну разову роботу: послуги з ведення бухгалтерського обліку в програмі «1 С Бухгалтерія», «1С ЗУП», підготовка даних для складання фінансового звіту про виконання фінансового плану підприємства за 2020 рік, виконання щотижневих контролів (далі іменується «робота»), яка має відповідати вимогам чинного законодавства України, строком до 31 березня 2021 року (а.с.14,15).
Суттєві умови договору 2 аналогічні умовам договору 1. За виконану роботу замовник сплачує виконавцю винагороду частками на протязі дії договору на підставі актів приймання з передачі виконаних робіт. Розрахунок між сторонами проводиться не пізніше 30 календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання виконаних робіт. Ціна договору становить 50 000 гривень (пункти 3.1-3.3 договору 2) .
За договором 2 сторонами підписаний акт приймання передачі робіт (послуг) від 31 січня 2021 року. За договором 2 мається заборгованість у розмірі 14 295,00 грн. за роботи, виконані у січні 2021(а.с.16).
Акт приймання передачі робіт (послуг) від 22 лютого 2021 року підписаний тільки позивачем (а.с.17). Відповідно до зазначеного акту виконавець Ременюк В.П. відповідно до договору цивільно-правового характеру від 11.01.2021 виконала обсяг робіт (послуг) на замовлення ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з ведення бухгалтерського обліку в програмі «1 С Бухгалтерія», «1С ЗУП», підготовка даних для складання фінансових звітів підприємства тощо. Робота виконувалась з 01.02.2021 по 22.02.2021 оплата на руки 12 880,00 грн.
Судом встановлено, що позивач 22 лютого 2021 року подала відповідачу результати роботи – документи разом із актом приймання-передачі виконаної роботи, що підтверджується штампом підприємства і вхідним номером №111.
Відповідно до листа від 22.02.2021 вх.111 на підставі договору 2 ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» передано звіт про виконання фінансового плану за 2020 р на електронних носіях (а.с.18,19).
Листом ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 26.02.2021 №210 ОСОБА_1 повідомлено про те, що вона 10.02.2021 в односторонньому порядку припинила договір 2. Така відмова від виконання договору прийнята підприємством 10.02.2021, про що повідомлено позивача. Виконання робіт, раніше передбачених договором, доручено головному бухгалтеру підприємства. Зазначають, що договір 2 було розірвано 10.02.2021 за ініціативою виконавця, а тому претензії не приймаються (а.с.20).
Позивач направила замовнику листа про підписання акту приймання-передачі (послуг) від 22.02.2021 і лист від 01.04.2021 про погашення заборгованості за договором 2 в сумі 14 295,00 гривень (а.с.21,22).
08.06.2021 представником позивача адвокатом Мульченко Є.В. направлена відповідачу претензія від 08.06.2021 про погашення заборгованості за договорами в сумі 38 250 гривень, яка відповіддю від 22.06.2021 №558 залишена без задоволення (а.с.24,25)
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частинами першою, другою статті 837 ЦК за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною першою ст. 625 ЦК встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Суд першої інстанції правильно встановлено, що відповідач у встановлений договорами строк не провів розрахунок із позивачем як виконавцем робіт, чим порушив умови договору, а тому повинен нести відповідальність, встановлену договором і законом.
Доводи апеляційної скарги про розірвання договору 2 замовником 11.01.2021 у односторонньому порядку обґрунтовано визнані судом першої інстанції безпідставними.
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.
Згідно статті 77 ЦПК,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем не було надано доказів припинення договору від 11.01.2021 у односторонньому порядку та відмови ОСОБА_1 від його виконання.
Матеріали справи містять докази, які свідчать про те, що позивачем виконана робота за договором 2, наданий відповідачу акт приймання - передачі виконаної роботи і передані документи на виконання зазначеного договору.
Відповідачем не заявлено претензій виконавцю з приводу якості виконаної роботи, наявності допущених у роботі відступів від умов договору 2 або інших недоліків, які є перешкодою для підписання акту приймання передачі виконаної роботи в десятиденний строк з дня подання виконавцем результатів роботи (пункт 2.1 Договору 2)
Отже, відповідно до умов п.2.1. договору 2 від 11.01.2021 року, відповідач прийняв виконані ОСОБА_1 роботи згідно акту приймання передачі робіт (послуг) від 22.02.2021.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заборгованість за лютий 2021 року в сумі 12 880 грн. також підлягає стягненню у повному обсязі, що відповідає належному способу захисту, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 16 ЦК.
Відповідно до ст.598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Однією із підстав припинення договірних зобов`язань є розірвання договору.
Статтею 651 ЦК визначено три способи розірвання договору: 1) за згодою сторін; 2) за рішенням суду; 3) у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі чи частково, якщо таке право встановлено договором або законом.
Як передбачено п.6.5 договору 2, на виконання якого відповідач відмовився підписувати акт приймання передачі робіт (послуг) від 22.02.2021, договір може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору. Цей договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або у чинному законодавстві України .
Судом не встановлено законних підстав для припинення договору, встановлених договором або законом, додаткових угод про розірвання договору 2 між сторонами по справі не укладалось.
Доводи апеляційної скарги про те, що за наявність заборгованості на підприємстві із виплати заробітної плати до обов`язкових податків унеможливлює прийняття рішення про стягнення заборгованості за невиконання цивільного договору, є неспроможними.
Наявність заборгованості відповідача із виплати заробітної плати і податків не є підставою для звільнення сторони від зобов`язань за договором. Таких заборон чинне законодавство України не містить.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними. 
Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державного підприємства «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»  залишити без задоволення. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2021  у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови. 
Головуючий: І.В. Кочеткова
Судді: А.В. Дашковська
О.М. Кримська