Постанова                             
Іменем України                       
 
20 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 185/2109/18
провадження № 61-12715св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів:  Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач),  Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,   Тітова М. Ю.,        
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про визнання незаконним наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання дисциплінарного стягнення дискримінацією працівника
 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2021 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Лаченкової О. В., Петешенкової М. Ю.,
                                                            
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позову
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») про визнання незаконним наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання дисциплінарного стягнення дискримінацією працівника.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що наказом від 01 березня               2018 року № 460-к його звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку. 
 
Посилаючись на незаконність свого звільнення, ОСОБА_1 просив позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області рішенням                     від 20 грудня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване дотриманням відповідачем норм трудового законодавства України при звільненні позивача з роботи за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції  
Дніпровський апеляційний суд постановою від 03 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року, рішення Павлоградського  міськрайонного  суду  Дніпропетровської області від 20 грудня 2018 року скасував. Позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Визнав незаконним і скасував наказ директора ВСП ШУ «Павлоградське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 01 березня 2018 року № 460-к про звільнення                    ОСОБА_1 . Поновив ОСОБА_1 на попередньому місці роботи на ВСП ШУ «Павлоградське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на ділянку ВТБ на посаді гірничого майстра. Стягнув з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 173 014,10 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.       У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Допустив до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.
Постанова апеляційного суду мотивована порушенням норм КЗпП України при звільненні позивача із займаної ним посади, адже до позивача застосовані заходи дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного профспілкового органу, що суперечить частині другій статті 252 КЗпП України та частині третій статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Оскільки задоволенню підлягає вимога про поновлення на роботі, тому підлягає стягненню і середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2018 року і до дня ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Вимоги ОСОБА_1 у частині визнання дій відповідача із звільнення упередженими, спрямованими на знищення профспілки НППО «Павлоградвугілля» та дискримінаційними у відношенні до позивача за належність  до  вказаної   організації   задоволенню  не  підлягають  з  підстав  їх
 
недоведеності. 
Дніпровський апеляційний суд додатковою постановою від 04 квітня 2019 року доповнив абзац шостий постанови Дніпровського апеляційного суду                           від 03 квітня 2019 року та виклав його в такій редакції: «Стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення в розмірі                            173 014,10 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів». Доповнив абзац восьмий постанови Дніпровського апеляційного суду                       від 03 квітня 2019 року та виклав його в такій редакції: «Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць». Стягнув       з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір у сумі                 3 200,00 грн.
Додаткова постанова мотивована тим, що як у вступній та резолютивній частинах, так і в повному тексті постанови апеляційного суду від 03 квітня              2019 року не зазначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення в розмірі 173 014,10 грн підлягає стягненню без урахування податків та інших обов`язкових платежів. Також не зазначено, що негайному виконанню підлягає рішення не тільки в частині поновлення             ОСОБА_1 на роботі, а й у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць.
Короткий зміст заяви про виправлення описки
У травні 2019 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до суду апеляційної інстанції із заявою про виправлення описки у постанові Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, посилаючись на те, що  при ознайомленні з текстом судового рішення виявлена описка, а саме:                            в описовій частині рішення вказано: «….слід стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення за період з 01 березня   2018 року до 03 квітня 2019 року в розмірі 173 014,10 грн: 310 (дні вимушеного прогулу) х 558,11 грн (середньоденна заробітна плата) без урахування податків та інших обов`язкових платежів.» Проте згідно з довідкою від 20 березня           2019 року № 255 щодо середнього заробітку позивача, яка міститься                               у матеріалах цивільної справи, середньоденний заробіток ОСОБА_1 саме                  з урахуванням податків та зборів становить 558,11 грн. Зазначена вище описка унеможливлює виконання судового рішення.
 
Короткий зміст ухвали апеляційного суду
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 15 жовтня 2020 року заяву ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» задовольнив. Виправив описку в постанові Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, вказав правильно                        в описовій частині постанови: «…слід стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення за період із 01 березня 2018 року до 03 квітня 2019 року в розмірі 173 014,10 грн: 310 (дні вимушеного прогулу) х 558,11 грн (середньоденна заробітна плата) з урахування податків та інших обов`язкових платежів», замість помилкового «слід стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення за період із 01 березня 2018 року до 03 квітня 2019 року в розмірі 173 014,10 грн: 310 (дні вимушеного прогулу) х 558,11 грн (середньоденна заробітна плата) без урахування податків та інших обов`язкових платежів».
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що у постанові від 03 квітня                    2019 року допущено описку, яка підлягає виправленню. 
Короткий зміст заяви про повернення позивачем суми податків і зборів із виплаченого за рішенням суду середнього заробітку за період з 02 березня      2018 року до 03 квітня 2019 року
У травні 2021 року до Дніпровського апеляційного суду від ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» надійшла уточнена заява, в якій товариство просило  стягнути з ОСОБА_1 на їх користь суми податків і зборів із виплаченого за рішенням суду середнього заробітку за період з 02 березня 2018 року                                до 03 квітня 2019 року в розмірі 33 737,75 грн, сплачених ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на виконання рішення апеляційного суду.
Заява мотивована тим, що на дату виправлення судом апеляційної інстанції описки виконавче провадження № 58815834 з примусового виконання виконавчого листа від 04 квітня 2019 року № 22-ц/803/4161/19 про стягнення                  з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 173 014,10 грн завершене у зв`язку з повним фактичним його виконанням згідно з пунктом 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». 
Короткий зміст ухвали апеляційного суду
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 16 червня 2021 року уточнену заяву ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на рахунок IBAN НОМЕР_1 податкового агента ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» суму податків і зборів 33 737,75 грн, з них: ПДФО 18 % -                    31 142,54 грн, військовий збір 1,5 % - 2 595,21 грн.
Ухвала мотивована тим, що внаслідок допущеної описки у постанові Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року ОСОБА_1 були надміру сплачені кошти в сумі 33 737,75 грн, що становить розмір податків                      і зборів з 173 014,10 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з яких: 

 
31 142, 54 грн - 18 % ПДФО, 2 595, 21 грн - 1,5 % військовий збір.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги, відзиву на неї, їх узагальнені аргументи
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 27 липня 2021 року,                       ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду                     від 16 червня 2021 року.
 
На обґрунтування касаційної скарги  зазначає, що  апеляційний суд не взяв до уваги те, що в матеріалах справи немає відомостей чи доказів недобросовісних дій позивача при отриманні та нарахуванні спірних коштів. Немає і жодних підстав вважати, що перераховані державним виконавцем кошти за рішенням суду мають бути визнані як незаконне набуття або зберігання майна, чи безпідставне придбання майна.  
 
У цій справі немає доказів, які вказували б на якісь порушення чи зловживання позивачем своїми правами щодо відповідача, а мотивація щодо стягнення коштів викладена відповідачем дуже суперечливо, тому позивач не вбачає підстав для стягнення коштів та розгляду цієї заяви.
 
Висновки   в   частині   стягнення   коштів   без   урахування   податків   та   інших
обов`язкових платежів викладені в постанові Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2019 року, яку відповідач не оскаржував у касаційному порядку. 
 
Апеляційний суд порушив статтю 374 ЦПК України, адже ця стаття не передбачає розгляд заяв відповідача про повернення коштів податків та інших платежів, до повноважень суду апеляційної інстанції належить перегляд судових рішень суду першої інстанції. Вимоги відповідача про повернення коштів податків та інших платежів мають розглядатись у загальному позовному порядку в суді першої інстанції або в касаційному порядку за результатами розгляду апеляційної скарги.
 
07 вересня 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» мотивований законністю ухвали апеляційного суду, адже сума призначена судом як виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів, однак позивач, на порушення вимог закону, отримав грошові кошти без утримання таких сум.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із  суду першої інстанції.
30 серпня 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду 
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми                                            права  у  подібних  правовідносинах,  викладеного  у  постанові  Верховного  Суду   
та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується                          з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм                        права  в   межах   касаційної   скарги,   дійшов   висновку,   що   касаційна   скарга
підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право                  в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
 
Згідно  з  частиною  першою  статті  5  ЦПК  України, здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

 
 
Установлено, що відповідач звернувся до апеляційного суду із заявою про стягнення з позивача на його користь 33 737, 75 грн, які є надміру сплаченими коштами на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, внаслідок допущеної апеляційним судом описки. 
 
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 16 червня 2021 року задовольняючи вказану заяву ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», виходив з того, що у постанові Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року допущено описку, внаслідок якої відповідачу ОСОБА_1 надміру сплачено 33 737,75 грн, що становлять розмір податків і зборів з 173 014,10 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з яких: 31 142, 54 грн - 18 % ПДФО, 2 595, 21 грн - 1,5 % військовий збір.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Однак, оскаржувану ухвалу апеляційного суду неможна вважати законною і обґрунтованою, адже норми ЦПК України такої дії, як вирішення питання щодо стягнення надміру сплачених коштів на виконання рішення суду, в якому виправлено описку, шляхом постановлення ухвали суду, не передбачають.
 
Питання повернення коштів сплачених на виконання рішення суду здійснюється або в порядку повороту виконання рішення суду при прийнятті апеляційним чи касаційним судами постанов відповідно до статті 444 ЦПК України, або                            в порядку глави 83 ЦК України у спосіб передбачений ЦПК України, шляхом звернення з відповідним позовом. 
 
Ураховуючи наведене, апеляційний суд у справі в якій прийнято остаточне рішення по суті заявлених вимог, діяв не у спосіб визначений законом  постановив ухвалу, яка не передбачена процесуальним законодавством України.
 
За вказаних обставин, Верховний Суд погоджується з аргументами касаційної скарги щодо порушення апеляційним судом норм ЦПК України.
 
Відповідно  до  пункту  3 частини  першої  статті  409  ЦПК  України суд касаційної 
інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
 
Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
 
З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної  інстанції неправильно застосував норми матеріального права та  порушив норми процесуального права, що  відповідно  до   частини   першої   статті  412  ЦПК  України  є   підставою для скасування ухвали апеляційного суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.  
 
Керуючись  статтями  400, 406, 412, 416  ЦПК  України,  Верховний  Суд  у  складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2021 року скасувати.
 
В задоволенні уточненої заяви Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про стягнення з ОСОБА_1 на  користь товариства 33 737,75 грн податків і зборів із виплаченої за рішенням апеляційного суду суми середнього заробітку за період з 02 березня 2018 року до 03 квітня 2019 року, відмовити.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту                                      її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська 
 
Судді                                                                                                 А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                            Є. В. Коротенко
 
В. М. Коротун
 
                                                                                                            М. Ю. Тітов