Ухвала
17 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 310/3379/20
провадження № 61-10847ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манго-Груп» про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення ненарахованої заробітної плати, 
ВСТАНОВИВ:
26 червня 2021 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 травня 2021 року, повний текст якої складено 20 травня 2021 року. 
Ухвалою Верховного Суду від 9 липня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
Заявнику необхідно було подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, зазначивши у ній підстави касаційного оскарження та уточнивши судові рішення, які нею оскаржуються, надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи; докази сплати судового збору у розмірі 1 681,60 грн або документ, що підтверджує підстави звільнення її від сплати судового збору; докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження. 
Копію ухвали суду від 9 липня 2021 року ОСОБА_1 отримала 26 серпня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
10 вересня 2021 року до касаційного суду від заявника надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додано касаційну скаргу, в якій уточнено судові рішення, які нею оскаржуються; докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження. 
Зі змісту заяви вбачається, що заявник вимогу щодо сплати судового збору у розмірі 1 681,60 грн вважає необґрунтованою. Також у заяві  ОСОБА_1 посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження судових рішень. 
Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Крім того, пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України має імперативний характер, визначає правило - у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
Цивільним процесуальним законодавством України не передбачено визначення особою, яка подає касаційну скаргу, підстав касаційного оскарження у заяві або клопотанні.
Вивчивши зміст касаційної скарги  ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у ній підстав касаційного оскарження судових рішень. 
Також заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
Оскільки заявником недоліки касаційної скарги усунено частково, вказане свідчить про невиконання нею вимог ухвали у повному обсязі, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику. 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 травня 2021 року вважати неподаною і повернути заявнику.
Заявнику надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                    С. О. Карпенко