ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 р.	Справа № 953/14540/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 08.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Садовський К.С., м. Харків, повний текст складено 08.09.21 року по справі № 953/14540/20
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Слобожанської митниці Держмитслужби                  
          про скасування постанови у справі про порушення митних правил,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби (надалі також – відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати повністю постанову Слобожанської митниці Держмитслужби № 0463/80700/20 від 27.08.2020.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил залишено без розгляду.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, посилаючись на положення п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України, дійшов висновку, що оскільки позивач не з`явився у судові засідання двічі поспіль без поважних причин, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, а неявка позивача перешкоджає вирішенню спору, наявні підстави для залишення позову без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу для подальшого розгляду судом першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам та матеріалам справи, а отже є помилковими. 
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України).
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Процесуальні наслідки неявки позивача в підготовче засідання визначаються ст. 181 КАС України, в якій зазначено, що підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 розділу II цього Кодексу ("Розгляд справи по суті") з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.
Відповідно до ч. 5 ст. 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви або клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Тобто, наведеними нормами встановлено характер процесуальної поведінки, яка зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію так, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без значних затримок та невиправданих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо явки у судове засідання.
Колегія суддів зазначає, що залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України, можливе за таких умов:
а) повідомлення позивача належним чином про судовий розгляд;
б) відсутність поважних причин неприбуття позивача або відсутність інформації про такі причини;
в) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.
Такі висновки містить постанова Верховного Суду від 05.03.2021 по справі № 682/210/17, що враховуються судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Загальнообов`язкові процесуальні правила статті 205 КАС України є свого роду формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них іманентно презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенство права, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.
Правила цієї статті встановлюють умови та підстави, які спрямовані на те, щоб учасники судового процесу й, зокрема, суд не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.
Частина п`ята цієї статті сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду. Логіка цих норм така, що якщо позивач два і більше разів не з`явився в судове засідання на судові виклики, не повідомив причин неявки й не висловив свою позицію щодо можливості розгляду справи без його участі, не постав перед судом і не переконав його у тому, що відповідач щодо нього чинив протиправно чи незаконно, то тоді такими діями він фактично сигналізує про свою нехіть до спору.
Законодавче формулювання частини п`ятої «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.
Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 року по справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19).
Разом з тим, вирішуючи питання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених зазначеними нормами процесуального законодавства, суд на підставі аналізу матеріалів справи та думки інших учасників справи повинен, серед іншого, дослідити питання можливості розгляду справи по суті за відсутності позивача, а також з`ясувати, чи не наполягає відповідач на розгляді справи по суті на підставі наявних у ній доказів. 
За матеріалами справи встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05.11.2020 (а.с. 35).
02.11.2020 відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с. 39).
Відповідно до довідки суду від 05.11.2020 наступне судове засідання призначено на  11.12.2020 (а.с. 40).
Згідно з явочним листом 05.11.2020 представника позивача повідомлено про відкладення розгляду справи на 11.12.2020 (а.с. 41).
11.12.2020 позивачем та його представником подані клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с. 110, 111).
За довідкою суду від 11.12.2020 справа № 953/14540/20 не розглядалася, зазначено дату наступного судового засідання – 15.02.2021 (а.с. 113).
04.02.2021 позивачу вручена судова повістка про розгляд справи 15.02.2021 (а. с. 115).
За довідкою суду від 15.02.2021 справа № 953/14540/20 не розглядалася, зазначено дату наступного судового засідання – 31.03.2021 (а.с. 116).
Згідно з явочним листом 15.02.2021 представника позивача повідомлено про відкладення розгляду справи на 31.03.2021 (а.с. 117).
За довідкою суду від 31.03.2021 справа № 953/14540/20 не розглядалася, зазначено дату наступного судового засідання – 21.04.2021 (а.с. 118).
21.04.2021 представниками позивача та відповідача подані клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 119, 120).
За довідкою суду від 21.04.2021 у судове засідання 21.04.2021 сторони не з`явилися, зазначено дату наступного судового засідання – 23.06.2021 (а.с. 123).
За довідкою суду (без підпису відповідальної особи) 21.04.2021 представника позивача повідомлено SMS-повідомленням про судове засідання 23.06.2021 (а.с. 125).
За довідкою суду від 23.06.2021 у судове засідання 23.06.2021 сторони не з`явилися, зазначено дату наступного судового засідання – 08.09.2021 (а.с. 128).
За довідкою суду (без підпису відповідальної особи) 25.06.2021 представника позивача повідомлено SMS-повідомленням про судове засідання 08.09.2021 (а.с. 130).
Згідно з протоколом у судове засідання 08.09.2021 з`явився представник відповідача, позивач та його представник - не з`явилися (а.с. 131).
Як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, у судове засідання 23.06.2021 позивач та представник позивача не з`явились, 08.09.2021 позивач та представник позивача повторно не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення смс-повідомлення, яке було отримане представником позивача, про причини неявки до суду представник позивача не повідомив, заяв та клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, що в подальшому стало підставою для залишення позовної заяви без розгляду. Представник відповідача у судовому засіданні не наполягала на розгляді справи по суті, при вирішенні питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності позивача та його представника покладалась на розсуд суду.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає, що з огляду на матеріали справи, відсутній факт повторної неявки представника позивача у судове засідання.
Відповідно до пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-пoвiдoмлeнням лише після подання ним до суду відповідної заявки.
Сторона позивача відповідних заяв до суду першої інстанції не подавала, матеріали справи такої заяви не містять.
За таких обставин, позивач та його представник не були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а саме – про судові засідання 23.06.2021 та 08.09.2021.
Суд першої інстанції не переконався, що сторона позивача є належним чином повідомлена про розгляд справи та дійшов передчасних висновків про залишення позову без розгляду, без урахування вказаних вимог.
З урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 з мотивів повторної неявки позивача (представника позивача) у судове засідання за умов належного повідомлення про розгляд справи, є помилковими.
Разом з тим, вирішуючи питання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених зазначеними нормами процесуального закону, суд на підставі аналізу матеріалів справи та думки інших учасників справи повинен, серед іншого, дослідити питання можливості розгляду справи по суті за відсутності позивача, а також з`ясувати, чи не наполягає відповідач на розгляді справи по суті на підставі наявних у ній доказів. 
Такі правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 826/10538/17 (провадження № К/9901/54003/18).
Суд першої інстанції вважав розгляд справи неможливим, оскільки у позовній заяві та доданих до неї матеріалах відсутні відомості щодо оскарження ОСОБА_1 до суду рішення митного органу стосовно визначення коду товару УКТЗЕД, проте, інформація щодо оскарження такого рішення у судовому порядку мала бути наявна і у митного органу.
За приписами ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі "Голдер проти Великої Британії" від 21.02.1975, ЄСПЛ дійшов висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, яка гарантує право на судовий захист, зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Колегія суддів наголошує, що тривалий розгляд справи не пов`язаний із зловживанням позивачем процесуальними правами.
Так, провадження у справі № 953/14540/20 відкрито 17.09.2020, справа сім разів призначалася судом першої інстанції до розгляду у судовому засіданні, двічі розгляд справи відкладався за клопотанням позивача (представника позивача), інші п`ять – за клопотанням відповідача чи у зв`язку неможливістю проведення судового засідання судом першої інстанції.
Отже, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого та передчасного висновку щодо застосування положень п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала через порушення норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 312, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 08.09.2021 по справі № 953/14540/20  скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил – направити до Київського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк