Ухвала
 
22 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 180/1434/20
провадження № 61-9418св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року у складі судді Янжули О. С. та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 23 березня 2021 року у складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Свистунової О. В., Єлізаренко І. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») про визнання кредитного договору частково недійсним.
 
Позов обґрунтований тим, що 21 травня 2019 року між нею та АТ «Банк Кредит Дніпро» укладений кредитний договір № 22039000127412, відповідно до якого банк надав позивачу грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 
62 000,00 грн, строк кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту - 
21 травня 2024 року; цільове призначення - на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом - 0,001 % річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0 % річних.
 
Згідно з пунктом 2.1 кредитного договору, платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів.
 
Відповідно до колонки 8 Графіку платежів, комісія за розрахунково-касове обслуговування кредиту складає 130 200,00 грн, яку, згідно з розділом 4 кредитного договору, позивач повинен сплачувати у період із 21 червня 2019 року по 21 травня 2024 року за щомісячними внесками по 3 203,36 грн кожного місяця.
 
Згідно з колонкою 13, 14 Графіку платежів, реальна річна процента ставка за кредитним договором склала 106,06 % річних, а загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 192 201,60 грн. Такі умови договору позивач вважає несправедливими, оскільки банк не мав права в кредитному договорі встановлювати позичальнику сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Відповідач фактично знехтував нормами статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» та свавільно встановив собі на постійній основі плату (розрахунково-касове обслуговування) за обслуговування кредиту.
 
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати недійсним пункт 1.2 та розділ 4 кредитного договору від 21 травня 2019 року № 22039000127412, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро», у частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) у розмірі 3,5 % від суми кредиту, загальний розмір якої за весь період кредитування дорівнює 130 200,00 грн; визнати недійсним пункт 1.2 вказаного кредитного договору від 21 травня 2019 року № 22039000127412 у частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом відсотків у розмірі 56 % річних; зобов`язати АТ «Банк Кредит Дніпро» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 21 травня 2019 року 
№ 22039000127412 та зарахувати вже сплачені ОСОБА_1 кошти за обслуговування кредиту в рахунок погашення основного боргу (кредиту) за кредитним договором від 21 травня 2019 року № 22039000127412.
 
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним пункт 1.2 та розділ 4 кредитного договору від 21 травня 2019 року № 22039000127412, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро», у частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) у розмірі 3,5 % від суми кредиту, загальний розмір якої за весь період кредитування дорівнює 130 200,00 грн. Визнано недійсним пункт 1.2 кредитного договору від 21 травня 
2019 року № 22039000127412, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро», у частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом відсотків у розмірі 56 % річних. Зобов`язано АТ «Банк Кредит Дніпро» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 21 травня 2019 року 
№ 22039000127412, укладеному між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро», та зарахувати вже сплачені ОСОБА_1 кошти за обслуговування кредиту у рахунок погашення основного боргу (кредиту) за кредитним договором 
від 21 травня 2019 року № 22039000127412. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення мотивоване тим, що пунктом 1.2 кредитного договору позичальнику фактично встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а надання інших послуг за вказану щомісячну комісію умовами кредитного договору не погоджено, тому наявні підстави для визнання недійсним пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 3,5 % від суми кредиту. У зв`язку з визнанням недійсними умов кредитного договору у частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 3,5 % від суми кредиту, наявні також підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості за вказаним договором та зарахувати сплачені ОСОБА_1 кошти за обслуговування кредиту в рахунок погашення основного боргу.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року апеляційну скаргу АТ «Банк Кредит Дніпро» задоволено частково. Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року в частині визнання недійсним пункту 1.2 кредитного договору від 21 травня 2019 року 
№ 22039000127412, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро», у частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 56 % річних скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення. У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до АТ «Банк Кредит Дніпро» про визнання недійсним пункту 1.2 кредитного договору від 21 травня 2019 року № 22039000127412, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро», у частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом відсотків у розмірі 56 % річних - відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання недійсним пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору у частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 3,5 % від суми кредиту, оскільки безоплатність надання такої послуги прямо встановлена законом. Разом з тим, вимоги про визнання недійсним пункту 1.2 кредитного договору в частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом відсотків у розмірі 56 % річних не підлягають задоволенню, оскільки така процентна ставка погоджена між сторонами у належній письмовій формі, і вказане нарахування не є комісією (платою за додаткові та супутні послуги кредитодавця), а є видом відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання, також враховано, що під час укладення кредитного договору позивачу детально роз`яснено умови цього договору, з якими позивач повністю погодилась, що підтверджується її особистим підписом під текстом договору.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги
 
У червні 2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області 
від 12 листопада 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 23 березня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду 
від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17, від 19 червня 2019 року у справі 
№ 643/17966/14-ц, від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19, від 23 січня 
2019 року у справі № 355/385/17.
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 березня 2021 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 496/3134/19 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 02 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року.
 
Ухвала обґрунтована необхідністю формування єдиної практики у справах про визнання недійсним кредитного договору у частині встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно з Законом України «Про споживче кредитування» (стягнення заборгованості за такими договорами).
 
Враховуючи зазначене, вбачається, що оскаржувані судові рішення у цій справі та оскаржувані рішення, які передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.
 
За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
 
Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 496/3134/19.
 
Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Зупинити касаційне провадження у справі № 180/1434/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання кредитного договору частково недійсним, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 496/3134/19.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                                   О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний