Номер провадження: 33/813/1351/21
Номер справи місцевого суду: 947/20323/21 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М. 
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Судді Цюри Т.В.,
За участю секретаря судового засідання - Чирки Т.В., 
розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 23 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ААБ № 021101 від 14.06.2021 року)

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року    ОСОБА_2  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2021 року, що складає 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить судскасувати постанову Київського районного суду м.Одеси від 23 вересня 2021 року та провадження у справі закрити. 
В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 07.12.2021 року, з`явився представник ОСОБА_1 - адвокат Броднікова Т.Г.
Заслухавши суддю - доповідача, адвоката Броднікову Т.Г., що діє в інтересах ОСОБА_1 , яка заперечувала проти протоколу про адміністративне правопорушення, стверджуючи, що останній не керував транспортним засобом, та підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
1.протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 021101 від 14.06.2021 року, відповідно до якого 14 червня 2021 року о 21 годині 00 хвилин, у м. Одесапо вул. Академіка Вільямса, біля будинку № 43, водій ОСОБА_1 (далі - особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керував автомобілем марки «MAZDA», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів марки «DRAGER» відповідно до якого у останнього виявлено 1.40 % проміле алкоголю.(а.с.2)
2.Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 14.06.2021 року (а.с. 4); 
3.відеозаписом події правопорушення (а.с.13);
4.роздрукованим чеком DRAGER ALCOTEST 6810 тест № 43260, відповідно до якого результат тестування. склав - етанол - 1,40 % (а.с. 3).
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Київського районного суду м.Одеса від 23 вересня 2021 року та порушенні ним вимог п. 2.9 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
У доводах апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення співробітниками поліції законодавства при проведенні огляду особи на стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що ці порушення є підставою для скасування постанови районного суду та закриття провадження по справі.
Однак, відповідно до наданих відеозаписів, встановлено, що ОСОБА_1 , був зупинений за керування транспортним засобом, о 00 годині 38 хв. Під час спілкування, поліцейські встановили, що ОСОБА_1 може перебувати в стані алкогольного сп`яніння і належним чином роз`яснили порядок проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. 
Перед початком огляду на приладі «Драгер» поліцейські пред`явили усі необхідні документи, роз`яснили спосіб і порядок проходження огляду. О 00:49 годині, ОСОБА_1 продув DRAGER ALCOTEST належним чином, та згідно із показниками газоаналізатору, виявлено 1.40 % проміле алкоголю.
Вказані відеозаписи свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Крім того, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував проти проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не вимагав від поліцейських надати сертифікат відповідності на технічний прилад, підписав акт медичного огляду та роздруківку чеку газоаналізатора «DRAGER» без будь-яких зауважень. 
Також, у доводах апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що не здійснював керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Так, з метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом в судовому засіданні було переглянуто відеозапис №01139@2021061403380910 події правопорушення. З якого вбачається, що ОСОБА_1 о 00:40 год.,у м. Одеса по вул. Академіка Вільямса, біля будинку № 43, сидів за кермом автомобіля марки «MAZDA», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, інших осіб, які були поряд із ОСОБА_1 у вказаному транспортному засобі не було
На відеозаписі № 01139@2021061403380910  а саме, на 00:00:32 секунді,  ОСОБА_1  на запитання співробітника патрульної поліції відповів, що він  перепарковував автомобілем марки «MAZDA», номерний знак НОМЕР_1 з одного двору в інший. Пізніше, з метою уникнення відповідальності, ОСОБА_1 почав стверджувати, що він лише замінював колесо на автомобілі, ще пізніще пояснив, що за кермом був його товариш. 
Безпідставними є і твердження апеляційної скарги про те, що зйомка на портативний відео реєстратор проводилась неналежним чином.
Так, відповідно до п. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за N 28/32999 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.
Апеляційним судом, після ретельного перегляду відеозаписів з нагрудних камер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що знаходиться на диску, які були долучені до справи, вбачається, що відеозапис є безперервним, він містить достовірні дані про дії ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому його можна вважати належним та допустимим доказом по справі.
Доводи апеляційної скарги щодо незалучення свідків при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння є неспроможними, виходячи з наступного.
Відповідно ст 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того, ОСОБА_1 не висловлював зауважень щодо проведеного огляду, не заперечував його результатів, не заявляв про бажання пройти огляд в медичному закладі.
Вищенаведені докази беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Слід зазначити, що відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза всяким сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а відтак у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року). 
Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м.Одеси від 23 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ААБ № 021101 від 14.06.2021 року) - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра