Дата документу 27.10.2021 Справа № 336/4191/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Єдиний унікальний № 336/4191/18                                Головуючий у 1 інстанції 
№ провадження 22-ц/807/2521/21                                        Жупанова І.Б.
                                                                        Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого:                Бєлки В.Ю.
Суддів:                        Крилової О.В.
                               Онищенка Е.А.
За участю секретаря:        Книш С.В.
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення фізичних осіб та зняття з реєстраційного обліку, 
В С Т А Н О В И В:
У липні 2017 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення фізичних осіб та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 5810225 від 07.11.2007, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 38 500,00 дол. США строком до 07.11.2027 для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_2 , про що укладений договір іпотеки № 5834608 від 07.11.2007, посвідчений 07.11.2007 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Морозовою В.М. за р. № 2769.
ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконує. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2015 у справі №336/9748/14-ц з ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 33 559,04 дол. США - заборгованість за кредитом, 2 312,82 дол. США - заборгованість за процентами, 2 235,72 грн. - пеня, 385,00 дол. США - штраф, 22 998,40 грн. - штраф за непоновлення договору страхування, а також судовий збір у сумі 3654,00 грн.
На виконання рішення суду 02.11.2015 виданий виконавчий лист, який пред`явлений на примусове виконання до відповідної Державної виконавчої служби. 
Станом на дату подання позовної заяви рішення суду не виконано, жодного платежу в рахунок погашення заборгованості не надходило.
У зв`язку з цим позивачем прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку згідно зі ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» шляхом набуття його у власність на підставі застереження, яке міститься у п. 4.7. Договору іпотеки.
20.03.2018 державним реєстратором ЗОФ КП «Центр державної реєстрації» Севастьяновою В.В. зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , - за ПАТ «Перший Український Міжнародний банк».
Зазначає, що банк є власником цієї квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 118288091 від 23.03.2018. 
У вказаній квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані відповідачі та їх малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Вказує, що проживання та реєстрація у квартирі відповідачів перешкоджає позивачу у здійсненні прав власника.
Крім того, реєстрація відповідача ОСОБА_2 та дитини здійснена в порушення п. 1.7.4 договору іпотеки, що є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.
Згідно з п. 3.2.7. договору іпотеки після прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець зобов`язаний на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити його та максимально сприяти звільненню предмета іпотеки всіма іншими особами.
02.04.2018 банк цінним листом направив ОСОБА_1 повідомлення № КНО-44.4.2/401 від 30.03.2018 про виселення з квартири. Конверт з повідомленням повернувся без вручення адресату з позначкою «У зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання». 24.05.2018 позивач повторно цінним листом з описом вкладення направив на ім`я відповідачів вимогу про усунення перешкод у користуванні власністю (квартирою) та виселення № КНО-44.4.2/678 від 23.05.2018. Конверти з вказаними вимогами повернулися з позначкою «У зв`язку із закінченням строку зберігання». Крім того, 19.06.2018 позивач втретє через ТОВ «ТЕКС Україна» кур`єрською доставкою направив відповідачам вимогу про усунення перешкод у користуванні власністю – квартирою) та виселення № КНО-44.4.2/678 від 23.05.2018. Конверти з вказаними вимогами повернулися із позначкою «За даною адресою отримувача немає. Двері не відчиняють».
Відповідно до п.п. 13 п. 1.4 договору іпотеки іпотекодавець при укладенні договору іпотеки стверджував, що предмет іпотеки не є для нього та членів його сім`ї єдиним можливим місцем проживання та/або сукупний дохід членів сім`ї іпотекодавця достатній для придбання або найму іншого житла у разі звернення стягнення на предмет іпотеки. Втім, не зважаючи на умови договору та норми Закону України «Про іпотеку», відповідачі квартиру не звільняють.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд виселити з квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без надання іншого житлового приміщення та зі зняттям з реєстраційного обліку, стягнути на користь банку з відповідачів судові витрати по справі.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2019 року позов задоволено частково.
Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.
У задоволенні позову в частині зняття ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_2 відмовлено.
Стягнуто порівну з ОСОБА_1  та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір – по 881 грн. 00 коп. з кожного.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 01 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2019 року залишено без змін. 
Постановою Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Запорізького апеляційного суду від 01 вересня 2020 року скасовано, справу направлено до апеляційного суду на новий розгляд.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повному обсязі досліджені обставини, не надана належна оцінка доказам, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Залишилось поза увагою суду з`ясування обставини направлення відповідачам вимоги відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку», не встановлена ціна предмету іпотеки, за якою нерухомість перейшла у власність банку. Не враховано порушення, які допущені державним реєстратором при реєстрації права власності на предмет іпотеки за банком як іпотекодержателем. Вважає, що судом допущено порушення у ході фіксації судових засідань, допущено прийняття судом доказів позивача, які не оформлені відповідно до вимог Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», мало місце позбавлення відповідача можливості ознайомитись з матеріалами справи та отримання копій документів, а також недотримання судом практики Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові по справі № 569/4373/16, практики ЄСПЛ, вказує на відсутність доказів підписання рішення суду електронним цифровим підписом. Просить суд скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 07.11.2007 між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5810225, відповідно до ст. 1 якого Банк зобов`язується надати Позичальнику кредит у розмірі 38 500,00 дол. США на умовах цього договору, а Позичальник зобов`язується використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, обумовлені цим Договором. 
Цільове призначення кредиту - для придбання нерухомості: квартири, реєстраційний номер 20889205, загальною площею 48,80 кв.м., житловою площею 30,30 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Кредит надається позичальникові строком до 07.11.2027 року. 
Протягом цього строку Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені цим Договором. Забезпеченням виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором є іпотека об`єкту нерухомості, який належить Позичальнику на праві власності, та/або інше забезпечення за домовленістю Сторін та/або в силу закону, у тому числі забезпечення у формі поруки чи майнової поруки, яке надається Банку відповідно до договорів, укладення яких передбачено цим Договором.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 07.11.2007 між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 5834608, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. за р. № 2769 від 07.11.2007.
Пунктом 1.2 Договору іпотеки врегульовано, що іпотекодавець з метою забезпечення повного виконання основного зобов`язання, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку на умовах, визначених у цьому договорі, нерухоме майно, опис якого наведено у п. 1.2.1 цього Договору, без видачі заставної. Так, згідно з п. 1.2.1 Договору, предметом іпотеки є квартира, загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 16524418, виданого Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 20889205. Адреса місцезнаходження Предмету іпотеки: АДРЕСА_1 .
Як урегульовано п.п. 13, 14 п. 1.4 договору іпотеки, іпотекодавець при укладенні договору іпотеки стверджував, що предмет іпотеки не є для нього та членів його сім`ї тощо єдиним можливим місцем проживання та/або сукупний дохід членів сім`ї іпотекодавця достатній для придбання або найму іншого житла у разі звернення стягнення на предмет іпотеки. За адресою місцезнаходження предмету іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, а також будь-які інші особи, яких за законом повинен утримувати іпотекодавець, а також відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користування квартирою, яка є предметом іпотеки.
Відповідно до п. 1.7.4 Договору іпотеки іпотекодавець без попереднього письмового погодження іпотекодержателя (банка) не мав права реєструвати третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмету іпотеки.
За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 06.12.2007, а дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 26.06.2008 (а.с.52-53), тобто після укладенні зазначених договорів 07.11.2007, що свідчить про те, що вказані особи в спосіб, передбачений законом, не набули права користування вказаним житловим приміщенням і на вимогу власника мають його звільнити.
Згідно з п. 3.2.7 Договору іпотеки після прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець зобов`язаний на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити його та максимально сприяти звільненню предмета іпотеки всіма іншими особами.
Пунктом 4.2 Договору іпотеки закріплено способи звернення стягнення на предмет іпотеки, що здійснюється за вибором іпотекодержателя: за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя.
Крім того, як передбачено п. 4.5 Договору іпотеки, після прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець зобов`язаний на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити предмет іпотеки та максимально сприяти його звільненню іншими особами протягом 14 календарних днів з дня отримання такої вимоги, незалежно від факту наявності чи не наявності (надання чи ненадання) іншого житла для проживання, можливості чи неможливості придбати або найняти інше житло. Якщо іпотекодавець та інші особи не звільняють предмет іпотеки у зазначений вище строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Відповідно до п.п. 4.7.1, 4.7.2 Договору іпотеки сторонами обумовлені застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. У разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель може прийняти рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність, про що письмово повідомляє іпотекодавця. В зазначеному повідомленні має міститися: підстави звернення стягнення на Предмет іпотеки, ціна, за якою предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя, суть та розмір вимог за основним зобов`язанням та вимог щодо відшкодування витрат іпотекодержателя, передбачених цим договором, які припиняються в результаті переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.
Згідно з п. 1.1 Додаткового договору № 5834608/20090406 від 06.04.2009, укладеного між вказаними вище сторонами, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. за р. № 1023 від 06.04.2009, пункт 1.1.2 Договору іпотеки викладено в наступній редакції: зміст, розмір основного зобов`язання та порядок його виконання встановлюються Кредитним договором, з урахуванням всіх додаткових угод, що укладені та/або укладатимуться до нього графік.
Судом першої інстанції встановлено також, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 336/9748/14-ц, пр. № 2/336/439/2015 від 05.10.2015, яке набрало законної сили 16.10.2015, за позовом ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 5810225 від 07.11.2007 в розмірі 33 559,04 доларів США – заборгованість за кредитом, 2 312,82 дол. США – заборгованість за процентами, 2 235,72 дол. США – пеню, 385,00 дол. США – штраф, 22 998,40 гривень – штраф за порушення обов`язків щодо поновлення дії договору страхування, та судовий збір у сумі 3 654,00 гривні.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, рішенням суду встановлено, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором виконує неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, стягнута з нього на підставі вказаного судового рішення. Також судом встановлено порушення ОСОБА_1 обов`язку щодо поновлення дії договорів страхування.
На підставі рішення суду Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 02.11.2015 видано виконавчі листи № 336/9748/14-ц, пр. № 2/336/439/2015, боржник – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час рішення суду не виконано, жодного платежу ані від виконавчої служби, ані від ОСОБА_1 стягувачу – ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» не надходило.
У зв`язку з цим позивачем прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку згідно зі ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» шляхом набуття його у власність на підставі застереження, яке міститься у п. 4.7. Договору іпотеки.
Згідно з копією реєстраційної справи № 1514661223000 від 20.03.2018, що надійшла від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, державний реєстратор Запорізької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Севастьянова В.В. від ОСОБА_4 отримала заяву про державну реєстрацію права власності (картка прийому заяви № 117770138), р. № 27312922 від 20.03.2018 із додатками згідно з переліком - на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 118273569 від 23.03.2018, сформованого державним реєстратором Севастьяновою В.В., квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 20889205, загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., номер запису 37539 в книзі 262 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. за р. № 2767 від 07.11.2007 (рішення про державну реєстрацію від 24.11.2007). На вказаний об`єкт нерухомого майна накладено заборону відчуження, реєстраційний номер обтяження 5986404, зареєстровану 07.11.2007 за № 5986404 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. на підставі іпотечного договору № 5834608, посвідченого цим же нотаріусом за р. № 2769 від 07.11.2007. В Державному реєстрі іпотек також міститься інформація щодо обтяження за р. № 5986491 по типу іпотеки, зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. 07.11.2007 на підставі додаткового договору, посвідченого цим же нотаріусом за р. № 1023 від 06.04.2009 (а.с. 114-115). Копія цього договору міститься у справі.
Судом також встановлено, що до заяви, поданої до державного реєстратора представником позивача, додано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ДППЗ «Укрпошта» від 18.09.2016, що підтверджує отримання ОСОБА_1 вимоги (попередження) стосовно ухвалення ПАТ «ПУМБ» рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність із вимогою про усунення порушень зобов`язань за кредитним договором (із зазначенням реквізитів) та попередженням про початок через 30 днів з моменту її отримання процедури звернення стягнення на предмет іпотеки (прийняття предмету іпотеки у свою власність).
23.03.2018 державним реєстратором прав на нерухоме майно Запорізької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Севастьяновою В.В. за № 40287186 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за результатами розгляду заяви, прийнятої 20.03.2018, на квартиру АДРЕСА_2 , на праві приватної власності за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк». Також, державним реєстратором за № 40285595 від 23.03.2018 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказане нерухоме майно.
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 118288091 від 23.03.2018, сформованим державним реєстратором ЗОФ КП «Центр державної реєстрації» Севастьяновою В.В., ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є власником цієї квартири.
Отже, судом встановлено, що, у зв`язку з відчуженням зазначеного нерухомого майна на користь позивача, право власності відповідача ОСОБА_1 на цю квартиру припинилося.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з наступного.
Встановлено, що 02.04.2018 позивач цінним листом направив ОСОБА_1 повідомлення № КНО-44.4.2/401 від 30.03.2018 про виселення з квартири. Конверт з повідомленням повернувся без вручення адресату з позначкою «У зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання».
24.05.2018 позивач повторно цінним листом з описом вкладення направив на ім`я відповідачів вимогу про усунення перешкод у користуванні власністю (квартирою) та виселення № КНО-44.4.2/678 від 23.05.2018. Конверти з вказаними вимогами повернулися з позначкою «У зв`язку із закінченням строку зберігання».
Крім того, 19.06.2018 позивач втретє через ТОВ «ТЕКС Україна» кур`єрською доставкою направив відповідачам вимогу про усунення перешкод у користуванні власністю квартирою) та виселення № КНО-44.4.2/678 від 23.05.2018. Конверти з вказаними вимогами повернулися із позначкою «За даною адресою отримувача немає. Двері не відчиняють».
Зазначені обставини підтверджено належними письмовими доказами (копіями листів та повідомлень відділення поштового зв`язку, кур`єрської служби).
Відповідачами вказані вимоги не виконані, більш того, жодне повідомлення-вимога Банку ними не отримана й виселення з квартири, що перейшла у власність позивача, у добровільному порядку не відбулося. 
Тому приймаючи рішення про задоволення позову стосовно виселення відповідачів та їх дитини без надання іншого житлового приміщення, суд першої інстанції взяв до уваги й зміст п.п. 13 п. 1.4 Договору іпотеки (іпотекодавець при укладенні договору іпотеки стверджував, що предмет іпотеки не є для нього та членів його сім`ї тощо єдиним можливим місцем проживання та/або сукупний дохід членів сім`ї іпотекодавця достатній для придбання або найму іншого житла у разі звернення стягнення на предмет іпотеки).
Підстав для надання відповідачам іншого житлового приміщення судом не встановлено, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК України, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.
Цільове призначення кредиту за кредитним договором, укладеним між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем-1 – це придбання нерухомості: квартири, реєстраційний номер 20889205, загальною площею 48,80 кв.м., житловою площею 30,30 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, житлове приміщення, про виселення відповідачів з якого заявлено позовні вимоги, придбано ОСОБА_1 саме за рахунок кредиту (позики) банку, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, що підтверджено Договором іпотеки № 5834608, а, відтак, віднесено в ч. 2 ст. 109 ЖК України саме до тих житлових приміщень, заборона на виселення з яких без надання іншого житлового приміщення не розповсюджується.
Тому, приймаючи до уваги правомірність набуття Банком квартири у власність, те, що реєстрація відповідачів і знаходження їх особистого майна у вищевказаному житловому приміщенні перешкоджає позивачу в повній мірі реалізовувати своє право власності, суд першої інстанції вважав, що вимоги позивача про виселення відповідачів та їх малолітньої дитини без надання іншого житлового приміщення відповідно до положень ст. 391 ЦК України, ч. 3 ст. 109 ЖК України, є правомірними, та відповідають критерію належного способу захисту порушеного права. Із зазначеними висновками погодилась і апеляційна інстанція.
Скасовуючи постанову апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції зазначив, що вказані висновки є передчасними, оскільки при розгляді справи не встановлена ціна придбання спірної квартири. В разі встановлення, що в іпотеку передано нерухоме майно, придбане не лише за кредитні кошти, а й за особисті кошти іпотекодавця, виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення є неможливим.
Перевіряючи зазначені доводи, судом встановлено, що розмір кредиту складає 38500 доларів США, згідно договору купівлі-продажи вказаної квартири складає 229000 грн., що на момент вчинення цього правочину еквівалент складає 45000 доларів США, з чого вбачається, що майно придбане не лише за кредитні кошти, а тому ч. 3 ст. 109 ЖК України до даних правовідносин не може бути застосована. 
Враховуючи норми статті 109 ЖК України та статті 379 ЦК України у поєднанні із главою 26 ЦК України, виселення без надання іншого житлового приміщення відбувається у тому разі, якщо саме це житлове приміщення було придбане за кредитні кошти.
У разі якщо за кредитні кошти було набуто інший об`єкт цивільних прав /частку в праві спільної часткової власності/, а не житлове приміщення, що передане в іпотеку, то виселення без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення не допускається.
З урахуванням викладеного, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні цих вимог.
Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2019 року по цій справі в частині задоволення позовних вимог про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення скасувати та прийняти постанову про відмову у їх задоволенні.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Дата складання повної постанови 29 жовтня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:                                                        В.Ю. Бєлка

Судді:                                                                О.В. Крилова
       
                                                                       Е.А. Онищенко