09.11.21
22-ц/812/2034/21

Провадження № 22-ц/812/2034/21 Головуючий суду першої інстанції Шолох Л.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року м. Миколаїв Справа 490/7421/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Царюк Л.М., 
суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М., 
при секретарі судового засідання – Андрієнко Л.Д.,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
представника відповідача – В/ч НОМЕР_1 - Джантимирова Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Шолох Л.М., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 про визнання дій щодо розголошення персональних даних та медичної таємниці незаконними та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

02 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - В/ч НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 , в якому просив: визнати протиправними дії В/ч НОМЕР_1 щодо надання медичної характеристики ОСОБА_3 , складеної лейтенантом медичної служби ОСОБА_4 у 2017 році на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з В/ч НОМЕР_1 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн; визнати протиправними дії ОСОБА_3 щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про позивача без його згоди, викладеної в медичній характеристиці, складеній лейтенантом медичної служби ОСОБА_4 . В/ч НОМЕР_1 у 2017 році на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати ОСОБА_3 , не пізніше одного місяця з моменту набрання цим рішенням законної сили, відкликати всі подані (розповсюджені) нею оригінали (копії) зазначеної медичної характеристики; стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн; судові витрати покласти на відповідачів.
Позовну заяву мотивовано тим, що він має статус учасника бойових дій (УБД). З 23 березня 2015 року по 19 червня 2015 року, з 12 липня 2015 року по 09 жовтня 2015 року безпосередньо брав участь у антитерористичній операції в Донецькій області, через що отримав проблеми зі здоров`ям. У зв`язку з отриманням при виконанні своїх обов`язків травм, наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 06 листопада 2017 року №182 А 2802 від 14 листопада 2017 року № 261 його було звільнено з військової служби в запас за станом здоров`я.
Відповідно до оскаржуваного ОСОБА_3 рішення органу опіки та піклування Доманівської районної державної адміністрації № 4 від 25 вересня 2018 року, місце проживання їх малолітнього сина ОСОБА_5 було визначено з ним - батьком дитини за адресою: АДРЕСА_1 . 
Але, у 2018 році його колишня цивільна дружина ОСОБА_3 , яка на той момент служила в Військовій частині НОМЕР_1 , звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до нього про скасування цього рішення органу опіки та піклування та визначення місця проживання їх сина разом із матір`ю.
Оскаржуючи відповідне рішення в місцевому суді (цивільна справа № 490/9131/18) відповідач надала до суду письмовий доказ, а саме, копію його медичної характеристики, яку без його дозволу надала В/ч НОМЕР_1 . До цього моменту вона також подавала вказану медичну характеристику без його дозволу до служби у справах дітей та дитячого садочку, де знаходився син сторін, тобто вона свідомо щодо нього зібрала та розповсюдила конфіденційну та медичну інформацію.
Відповідач В/ч НОМЕР_1 визнає протиправність своїх дій щодо видачі медичної характеристики.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2020 року було встановлено, що військова частина дійсно надавала характеристики на нього без його дозволу. Встановлено, що характеристики на нього дійсно були видані ОСОБА_3 , а потім за клопотанням її адвоката додано в якості доказів по цивільній справі № 490/9131/18.
Моральна шкода полягає в тому, що маючи професійний досвід і виконуючи сумлінно свої обов`язки, захищаючи державу, він внаслідок дій військової частини, відчув неповагу до своєї честі і виконуваних ним обов`язків. Він був змушений неодноразово відвідувати В/ч НОМЕР_1 для з`ясування розголошення інформації про його стан здоров`я.
Дії ОСОБА_6 щодо збирання, використання та розповсюдження інформації викликали у нього душевні страждання з приводи можливості впливу цієї інформації на заборону йому мешкати разом з дитиною через стан його здоров`я. 
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії ОСОБА_3 щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про ОСОБА_1 без його згоди, викладеної в медичній характеристиці, складеній лейтенантом медичної служби ОСОБА_4 . В/ч НОМЕР_1 у 2017 році на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 874,02 грн. В задоволенні позовних вимог до В/ч НОМЕР_2 відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що медична характеристика ОСОБА_1 , яка містить конфіденційну інформацію про стан його здоров`я, всупереч вимогам законодавства, видана ОСОБА_3 без згоди та без відома позивача ОСОБА_1 . Остання збирала, зберігала, використовувала та поширювала інформацію про стан здоров`я позивача, викладену в медичній характеристиці, а тому такі дії є протиправними.
Що стосується позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_3 відкликати усі подані (розповсюджені) нею оригінали (копії) медичної характеристики, то у їх задоволенні судом було відмовлено, оскільки під час розгляду справи місцевим судом було встановлено, що В/ч НОМЕР_1 вже відкликана медична характеристика видана на ОСОБА_1 , тобто ці позовні вимоги вже є вирішеними. 
Стягуючи з ОСОБА_3 на користь позивача моральну шкоду, районний суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості та вважав обґрунтованим та виправданим присудження позивачу відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до В/ч НОМЕР_1 , суд дійшов висновку, що військовослужбовцями В/ч НОМЕР_1 медична характеристика на ОСОБА_1 видана з порушенням вимог чинного законодавства, однак військовою частиною здійснені всі можливі дії для усунення таких порушень (проведено службове розслідування, відкликано медичну характеристику, принесені вибачення позивачу), а тому суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. 
Не погоджуючись з таким рішенням районного суду, відповідач ОСОБА_1 оскаржив його шляхом подання апеляційної скарги, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просив скасувати оскаржене судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до В/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_3 в повному обсязі.
В судовому засіданні ОСОБА_1 , підтримуючи доводи апеляційної скарги, пояснив, що він не згоден з рішенням суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні його вимог до позовної частини, не згоден з розміром моральної шкоди, яка за рішенням суду стягнуто з ОСОБА_3 та відмовою в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання ОСОБА_3 відкликати медичну характеристику.
Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що факт видачі медичної характеристики на позивача В/ч НОМЕР_1 відповідачу ОСОБА_3 визнано відповідачем.
Листом від 14 січня 2020 року № 125 на ім`я ОСОБА_1 . В/ч НОМЕР_1 командуванням військової частини повідомлено позивача, що спірну медичну характеристику відкликано та визнано такою, що видана без відома командування і складена з порушенням Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу ЗСУ 07 квітня 2017 року № 124, ЗУ «Про інформацію», а інформація, що зазначена в характеристиках не відповідає дійсності. Але спірна медична характеристика вже в оригіналі знаходиться у відповідача ОСОБА_3 і вона її до військової частини не повернула. При цьому розповсюдила в копіях по всім установам. 
Тобто своїми діями обидва відповідачі розповсюдили конфіденційну інформацію про стан здоров`я позивача та його особистості (персональні) дані, чим принизили його честь, гідність.
До того ж його моральні страждання полягають у тому, що маючи професійний досвід і виконуючи сумлінно свої обов`язки, захищаючи державу, він одержав злісну неповагу до його честі і виконуваних ним зобов`язань з боку військової частини. Він змушений був неодноразово відвідувати і звертатися до військової частини і з`ясовувати, на якій підставі розголошено інформацію про стан його здоров`я сторонній особі.
Скаржник також наголошував на тому, що неправомірні дії ОСОБА_3 щодо використання та розповсюдження відносно нього відповідної інформації направлені на скасування рішення органу опіки та піклування та визначення місця проживання малолітньої дитини з чіткою метою, не дати батьку за станом здоров`я мешкати із сином.
Тобто все вищевикладене: особисті немайнові права, безпека, честь і гідність принижена всіма вищезазначеними діями, що призводить до великих душевних страждань, відсутності сну та нормальної життєдіяльності загалом. Дуже сумує батько за єдиним сином, якого забороняють йому бачити.
Інформацію щодо стану здоров`я вже не повернути назад навіть вибаченнями. Вона відома багатьом особам. 
У відзиві на апеляційну скаргу В/ч НОМЕР_1 доводи апеляційної скарги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
При цьому зауважила, що військовою частиною вчинено всі можливі дії для усунення ситуації з видачою медичної характеристики (проведено службове розслідування, відкликано медичну характеристику, принесені вибачення позивачу). 
Щодо компенсації моральної шкоди, то війська частина зазначала у відзиві, що наявність такої шкоди позивачем не доведено.
На день розгляду апеляційної скарги від відповідача ОСОБА_3 відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 367 ЦПК України).
Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону оскаржене рішення суду першої інстанції відповідає не повною мірою.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, з березня 2015 року по листопад 2017 року проходив військову службу в В/ч НОМЕР_1 та був звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я. 
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 до певного часу проживали разом за адресою АДРЕСА_1 . Від спільного проживання мають малолітнього сина – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За рішенням органу опіки та піклування Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 05 жовтня 2018 року визначено місце проживання дитини за місцем проживання з батьком ОСОБА_1 .
В листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Центрального районного суду з позовом до ОСОБА_1 , органу опіки та піклування Доманівської районної державної адміністрації про скасування рішення органу опіки та піклування та визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_8 з матір`ю (цивільна справа № 490/9131/18). Провадження у справі триває до теперішнього часу.
До звернення до суду з цим позовом у 2017 році ОСОБА_3 через свого представника звернулася до В/ч НОМЕР_1 із запитом про надання медичної характеристики на ОСОБА_1 за час проходження ним військової служби у цій частині. 
Надалі, відповідачу ОСОБА_3 за розпорядженням тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу В/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_9 видано медичну характеристику на ОСОБА_1 за підписом лейтенанта медичної служби ОСОБА_4 .
З пояснень представника В/ч НОМЕР_1 медична характеристика зберігалася в особистій справі військовослужбовця ОСОБА_1 , яка знаходиться у В/ч НОМЕР_1 . Характеристика містить прізвище, ім`я, по батькові особи, його військове звання, дату народження, дату призову на військову службу, ким був призваний на службу, номер мобільного телефону особи. В характеристиці також перелічені та описані пересені особою захворювання та описано результати останнього медичного огляду особи.
ОСОБА_3 , через свого представника надала копію медичної характеристики до матеріалів цивільної справи № 490/9131/18 та до дошкільного навчального закладу № 2 «Берізка», вихованцем якого є спільний син позивача та відповідача.
У 2020 році В/ч НОМЕР_1 проведено службове розслідування стосовно видачі ОСОБА_3 цієї медичної характеристики, за результатами якого наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 28 грудня 2019 року № 1110 «Про підсумки службового розслідування» за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог Закону України «Про інформацію», статті 11-13 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07 квітня 2017 року № 124, військовослужбовцям ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 нагадано про обов`язки служби. Крім того, зазначену медичну характеристику В/ч НОМЕР_1 відкликано як таку, що надана без відома командування військової частини та складена з порушенням вимог чинного законодавства. Також вказано, що інформація зазначена в ній не відповідає дійсності. 
Військовою частиною НОМЕР_1 на адресу ОСОБА_1 направлено лист з вибаченнями за ситуацію, що склалася.
Доказів того, що конфіденційна інформації про стан здоров`я ОСОБА_1 була отримана, використана, поширення та зберігається ОСОБА_3 з дозволу ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.
Суд  першої  інстанції з урахуванням установлених обставин у справі, виходив з того, що В/ч  НОМЕР_1   медична характеристика на ОСОБА_1 видана з порушенням вимог чинного законодавства, однак В/ч НОМЕР_1 вчинено всі можливі дії для усунення таких порушень (проведено службове розслідування, відкликано медичну характеристику, принесені вибачення позивачу), що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до цього відповідача.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки такий висновок зроблено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права та без дотримання вимог процесуального законодавства. 
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
За змістом статті 21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Згідно із частиною 1 статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
Відповідно до частини 1 статті 286 ЦК України фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні.
Статтею 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні.
Лікарська таємниця - це відомості про хворобу, медичне обстеження, огляд та їхні результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, які стали відомі медичному працівникові або іншій особі у зв`язку з виконанням професійних чи службових обов`язків.
Відповідно до статті 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків, коли медична таємниця може бути розголошена без згоди особи чи її законних представників.
За змістом статей 39-1, 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», статті 11 Закону України «Про інформацію» відомості про стан здоров`я людини відносяться до конфіденційної інформації, яка має обмежений доступ.
Відповідно до статті 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.
За приписами частин 1-3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частин 3, 4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.
Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При вирішенні спору у цій справі суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, внаслідок протиправних дій військовослужбовців В/ч НОМЕР_1 медична характеристика на ОСОБА_1 видана з порушенням вимог чинного законодавства. Між тим, суд не взяв до уваги, що такі протиправні дії В/ч НОМЕР_1 порушили немайнові права ОСОБА_1 у зв`язку із розголошенням інформації про стан його здоров`я, а спричинення моральної шкоди позивач пов`язував з порушеннями його немайнових прав.
Так, за змістом позовної заяви, апеляційної скарги та пояснень сторони позивача випливає, що моральна шкода йому спричинена, зокрема, наданням без його дозволу медичної характеристики сторонній особі – ОСОБА_3 , яка в подальшому використала та поширила інформації про стан здоров`я позивача, що було доведено в суді першої інстанції і не спростовано відповідачами.
Не підлягає сумніву, що видача медичної характеристики про стан здоров`я позивача з подальшим її використанням, тобто порушення гарантованих Конституцією та чинним законодавством немайнових прав фізичної особи, безперечно спричиняє йому моральні страждання. 
Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначене залишив поза увагою, не врахував роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" , у порушення статті 263 ЦПК України не дав належної оцінки доводам позивача та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до В/ч НОМЕР_1 .
Обставини, на які послався суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог до В/ч НОМЕР_3 , а саме: проведення службового розслідування, відкликання медичної характеристики, принесені вибачення позивачу, не можуть вважатися належним способом захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду у визначений ним спосіб.
Ці обставини характеризують поведінку відповідача В/ч НОМЕР_1 після вчинення протиправних дій та можуть бути враховані при визначенні розміру шкоди, завданої позивачу такими діями.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги в частині відмови в задоволенні позовних вимог до В/ч НОМЕР_4 знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
Колегія суддів вважає неприйнятими аргументи відзиву на апеляційну скаргу В/ч НОМЕР_3 про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження завданої моральної шкоди.
Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.
Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну дії щодо неї поведінку людина повинна відчувати страждання (моральну шкоду).
Так рішенням від 27 липня 2004 року по справі «Ромашов проти України» Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодування моральної шкоди 3 000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. Суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.
Колегія суддів враховує,  що порушення суб`єктивних прав людини чи погане поводження із нею завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
Наведені позивачем обставини, за оцінкою апеляційного суду спричинили позивачу душевні страждання, переживання стрес та відчуття невизначеності, тобто заподіяли йому моральну шкоду, а тому колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо підстав відмови позивачу у компенсації моральної шкоди.
Таким чином, ОСОБА_1 зазнав певного рівня страждань, у зв`язку з видачою В/ч НОМЕР_1 , де він тривалий час проходив службу та був звільнений за станом здоров`я, медичної характеристики, яка була використана іншим відповідачем при вирішенні питань щодо місця проживання його малолітнього сина, що спричинило вимушені незручності щодо розв`язання спірної ситуації судовим способом, необхідністю звернення до суду для захисту своїх прав, що негативно позначилося на його психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань. Керуючись установленими законом принципами розумності, виваженості та справедливості, врахувавши характер і тривалість страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідача В/ч НОМЕР_3 на користь позивача 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.  
При цьому колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо розміру компенсації моральної шкоди, визначеного для відшкодування з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача. На переконання апеляційного суду при вирішенні цих позовних вимог суд першої керувався наведеними нормами матеріального права, врахував встановлені обставини справи, а також керувався при визначені розміру принципами розумності, виваженості та справедливості.
Не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги щодо незгоди ОСОБА_1 з відмовою у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_3 відкликати всі подані (розповсюджені) нею копії та оригінали медичної характеристики з огляду на те, що, по-перше, як правильно зазначив суд першої інстанції таке відкликання вже відбулося В/ч НОМЕР_1 , а по-друге, позивачем не зазначено конкретно від кого та де саме та у який спосіб необхідно відкликати медичну характеристику. Між тим така невизначеність у цих позовних вимогах не сприятиме захисту порушення права позивача, оскільки зробить неможливим виконання таких вимог. 
Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухваленням нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Оскільки суд першої інстанції при вирішенні позовних вимог до В/ч 280 неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, ухвалене судове рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до В/ч НОМЕР_1 . 
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ураховуючи наведене, судові витрати у цій справі підлягають перерозподілу.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1, 2 статті 141 ЦПК України).
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України).
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, то витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з В/ч НОМЕР_1 в дохід держави у загальному розмірі 1 089 грн. 60 коп.
Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,
       
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 вересня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо надання медичної характеристики ОСОБА_3 , складеної лейтенантом медичної служби Пітуховою Г.О. В/ч НОМЕР_1 у 2017 році на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.
В іншій частині зазначене рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) в дохід держави 1 089 грн 60 коп. судового збору. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України. 

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 12 листопада 2021 року.