ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року	Львів	Справа № 460/1909/21 пров. № А/857/16921/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Сеника Р.П., Кухтея Р.В.,
за участі секретаря судового засідання Кахнич Г.П.,
представника позивача:   не з`явився
представника відповідача:  не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Рівненського окружного адміністративного суду  від 14 липня 2021 року у справі № 460/1909/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради     про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій,
суддя в 1-й інстанції - Дорошенко Н.О.,
час ухвалення рішення - 17 год. 19 хв.,
місце ухвалення рішення - м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення - 23.07. 2021,-

                                                  В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської міської ради (далі - відповідач), у якому просила: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення з питання надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в адміністративно-територіальних межах Рівненської міської ради; зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність означеної земельної ділянки.
Також позивач просила стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір в розмірі 908 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 17500,00 грн..

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Рівненської міської ради щодо неприйняття рішення з питання надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в адміністративно-територіальних межах Рівненської міської ради.
Зобов`язано Рівненську міську раду прийняти рішення з питання надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в адміністративно-територіальних межах Рівненської міської ради, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні позову в частині позовної вимоги про зобов`язання Рівненської міської ради надати ОСОБА_1  дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в адміністративно-територіальних межах Рівненської міської ради, - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської міської ради судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454,00 грн.
У стягненні на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17500,00 грн. відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням в частині відмови щодо витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17500,00 грн. ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення від 14.07.2021 у справі № 460/1909/21 в частині відмови у стягненні з Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17500,00 грн. та прийняти постанову якою задовольнити позовні вимоги щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської міської ради понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 500,00 грн. на користь ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що посилання суду першої інстанції на те, що Договір про надання юридичних послуг та Додаток №1 не містять жодних відомостей про те, що правова допомога надається ОСОБА_1 з питань визнання протиправною бездіяльності Рівненської міської ради щодо неприйняття рішення та зобов`язання надати дозвіл не відповідає дійсності.
Вважає, що надані документи підтверджують надання правової допомоги позивачу, оскільки Рівненська міська рада належить до органів місцевого самоврядування і саме оскарження дій (бездіяльність) цього ОМС зазначено в Додатку №1 до договору про надання юридичних послуг № Ю-1 від 01.03.2021. Вартість на виконані послуги зазначені в Додатку «1 до Договору відповідають переліку і вартості юридичних послуг, які надає ТОВ «ЮКК «ЮНІКЕЙС», відповідно до якого усна консультація з правового питання та аналіз документів наданих замовником - 2000 грн; оскарження дій (бездіяльності) та подача адвокатського запиту 2000 грн.; складення позовної заяви - 10000 грн.; участь в судових засіданнях - 3000 грн., що також відображено в деталізації виконаних послуг відповідно до акту надання послуг №92 від 22 березня 2021 року.
Щодо зауваження суду першої інстанції про відсутній ордер або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, які підтверджують повноваження адвоката Коваленко В.С. на ведення даної справи в Рівненському окружному адміністративному суді в інтересах позивача, апелянт вважає таке зауваження є необґрунтованим, оскільки до видів адвокатської діяльності також належить надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Саме дану роботу було виконано адвокатом Коваленко В.С. у зв`язку із чим до позовної заяви Ордер на надання правової допомоги додавати не потрібно.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В даній справі суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги - щодо стягненні на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17500,00 грн..

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в стягненні витрат на правову допомогу, суд першої інстанції зазначив, що представництво інтересів позивача у суді в межах даної справи було здійснено адвокатом Яблоковою Л.О., повноваження якої підтверджуються ордером від 24.05.2021 серії АЕ №1027014, на підставі договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 №01/03 (а.с.107). За змістом вказаного ордера, він виданий адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально, а не адвокатським об`єднанням. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачу адвокатом Яблоковою Л.О.
Таким чином, суд вважав, що витрати позивача на правову допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична консалтингова компанія «ЮНІКЕЙС» в сумі 17500,00 грн не пов`язані з розглядом даної справи, а тому відсутні підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених витрат на  правничу допомогу. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з частинами 1 - 5 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 23.04.2021 позивачем до суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження заявленого розміру суми судових витрат, пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги, на суму 17  500,00 грн, а саме: копію договору про надання юридичних послуг №Ю-1 від 01.03.2021 разом із додатком №1; копію рахунку на оплату №81 від 03.03.2021; копію рахунку на оплату №82 від 04.03.2021; копію акту надання послуг №92 від 22.03.2021; копію меморіального ордера №@2PL064687; копію меморіального ордера №@2PL935070; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №2796, виданого на ім`я Коваленко В.С. (а.с.29-42). 
Відповідно до Договору про надання юридичних послуг №Ю-1 від 01.03.2021, такий укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична консалтингова компанія «ЮНІКЕЙС» (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник), за умовами якого виконавець забезпечує надання замовнику юридичних послуг згідно з додатком № 1, який є невід`ємною частиною договору; перелік послуг наведений в додатку № 1 до цього договору виконується спеціалістами юридичної компанії  в межах робочого часу. Вартість юридичних послуг за даним договором становить 17500,00 грн. та включає в себе послуги, перелічені в додатку № 1 до Договору.
Згідно з Додатком № 1 до Договору про надання юридичних послуг № Ю-1 від 01.03.2021, визначено перелік юридичних послуг, які надає ТОВ «ЮКК «Юнікейс», а саме: аналіз документів наданих замовником; усна консультація з правового питання щодо порядку оскарження рішення органу місцевого самоврядування (з земельних питань);  оскарження рішення до вищестоящого органу (в адміністративному порядку); складання позовної заяви про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії; участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції. Даний перелік є вичерпним. 
У відповідності до ч. 3  ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. № 5076-VI  (далі - Закон № 5076), адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень частини 1 статті  12, частини 1 статті  6  та статті  17 Закону № 5076,  є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в поєднанні з витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (що може бути сформований і в електронному виді) на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги.
Згідно пунктів 1, 2, 6 частини 1 та частини 2  статті 19 Закону № 5076  до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Згідно частини 1  статті 26 Закону № 5076,  документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер.
Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01 жовтня 1999 р. (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.
Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.
Статтею 34 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення, якщо обов`язок клієнта з погашення цих витрат визначено угодою. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.
На підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому  законом  порядку ( квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати.

Витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Проте зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Колегія суддів зазначає, що в підтвердження здійсненної правової допомоги також необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: складання позовної заяви, надання консультацій, участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням тощо.
Як свідчать матеріали справи, на підтвердження понесених витрат позивачем надано копію договору про надання юридичних послуг №Ю-1 від 01.03.2021 разом із додатком №1; копію рахунку на оплату №81 від 03.03.2021; копію рахунку на оплату №82 від 04.03.2021; копію акту надання послуг №92 від 22.03.2021; копію меморіального ордера №@2PL064687; копію меморіального ордера №@2PL935070; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №2796, виданого на ім`я Коваленко В.С ..
Проаналізувавши вказані документи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що Договір про надання юридичних послуг №Ю-1 від 01.03.2021 та додаток № 1 до цього договору містять загальні положення, безвідносно до конкретної судової справи, водночас такі документи не містять жодних відомостей про те, що правова допомога надається ОСОБА_1 з питань визнання протиправною бездіяльності Рівненської міської ради щодо неприйняття рішення та зобов`язання надати дозвіл. Такі відомості також відсутні в наданих позивачем рахунках на оплату, акті надання послуг, платіжних документах, а відтак зміст наданих позивачем доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу не давав суду підстав для висновку про їх пов`язаність з судовим розглядом даної адміністративної справи, а також з предметом цього судового спору.
Апелянт стверджує, що вартість на виконані послуги зазначені в Додатку №1 до Договору відповідають переліку і вартості юридичних послуг, які надає ТОВ «ЮКК «ЮНІКЕЙС», відповідно до якого усна консультація з правового питання та аналіз документів наданих замовником - 2000 грн; оскарження дій (бездіяльності) та подача адвокатського запиту 2000 грн.; складення позовної заяви - 10000 грн.; участь в судових засіданнях - 3000 грн.
Однак, як встановлено колегією суддів, позивачем не було надано до суду в якості доказів, акту приймання-передачі послуг за договором, в якому  вказаний розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги. 
Документ, який би свідчив про виконання договору про надання правової (професійної правничої) допомоги та був підписаний обома сторонами відсутній.
Тобто, у поданих документах жодним чином не обґрунтовано заявлену вартість послуг з посиланням на первинні документи.
Наявний у матеріалах справи Акт надання послуг № 92 від 22.03.2021 у якому вказано, що виконавцем надана одна юридична послуга вартістю 17 500 грн., жодним чином не підтверджує інформацію, які саме послуги були надані, який час було затрачено адвокатом та, що така юридична послуга була надана позивачу саме за надання консультації чи складання позовної заяви яка стосується даного спору, тощо.
 
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477- IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що витрати на правову допомогу не підлягають до задоволення, оскільки не підтверджена належними документальними доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 132, 139, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -
                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Рівненського окружного адміністративного суду  від 14 липня 2021 року у справі № 460/1909/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Р. В. Кухтей  	
Повне судове рішення складено 18 листопада 2021 року