ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 215/3248/21	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу 
ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року (суддя Кальник В.В.) у справі №215/3248/21 за позовом  ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною,- 

                                                      ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору відмовлено, позов залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн.
Підставами для залишення позовної заяви без руху стало те, що позивачем не сплачено судовий збір за подання позову, а надані ним докази не є достатніми для звільнення позивача від такої сплати. 
12.08.2021 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява від 07.08.2021 про поновлення провадження у справі після усунення недоліків, в якій останній просив звільнити його від сплати судового збору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору відмовлено, адміністративний позов повернуто позивачеві. 
Ухвала суду мотивована тим, що недоліки зазначені в ухвалі про залишення позову без руху позивачем не усунуто, у зв`язку з чим наявні правові підстави для його повернення позивачеві.
          Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю згідно статті 315 КАС України. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви позивачеві. Позивач наполягає на 
тому, що заявою від 07.08.2021 ним недоліки позовної заяви усунуто, а саме надано довідку ДФС про сбори за 2020 рік, якій, як вважає позивач, судом першої інстанції не надано належної оцінки.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити судове рішення без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Згідно частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Досліджуючи матеріали позовної заяви, судом першої інстанції встановлено, що всупереч вимогам вищенаведеної норми, позивачем не долучено до позовної заяви документу про сплату судового збору. При цьому, ОСОБА_1 заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору з огляду на скрутне матеріальне становище, зокрема, враховуючи, що розмір судового збору перевищує 5% річного доходу позивача.
За приписами частини першої статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно із п. 1 ч. 1    ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2    ст. 8 Закону України "Про судовий збір").
Як слідує з наведених положень процесуального закону, вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, суд враховує майновий стан сторони. Втім, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.
На підтвердження своїх аргументів щодо скрутного матеріального становища позивачем до позову долучено довідку Тернівського УПСЗН м.Кривий Ріг від 20.04.2021 №3354 про отримання компенсаційних виплат працездатній особі, що не працює/не вчиться і здійснює догляд за інвалідом 1-ої групи та компенсації за надання соціальних послуг особам з інвалідністю 1-ої групи за календарний 2020 рік.
Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, зазначена довідка містить відомості лише щодо отримання позивачем компенсаційних виплат, тобто не відображає майновий стан позивача в цілому, який може мати інші джерела доходу. 
З цих підстав, оскільки надана позивачем довідка не дає можливості оцінити повно та всебічно майновий стан позивача, то суд першої інстанції в ухвалі про залишення позову без руху  обґрунтовано вказав на необхідність надання позивачем документу, з якого можливо було б визначити сукупний розмір його доходу за попередній рік (зокрема, відомості в Державного реєстру фізичних осіб платників податків за рік, що передує зверненню до суду, які надаються органами ДФС тощо), або документ про сплату судового збору.  
Як свідчать матеріали справи, 12.08.2021 на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява від 07.08.2021 про поновлення провадження у справі після усунення недоліків, в якій позивач знов ставив питання про звільнення його від сплати судового збору. До заяви позивач долучив відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, з яких вбачається, що ОСОБА_2 за період з 1 кварталу по 4 квартал 2020 року отримав дохід в загальному розмірі 24324,00 грн. 
З огляду на приписи п. 1 ч. 1  ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може звільнити позивача - фізичну особу від сплати судового збору у разі, якщо його розмір перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік. 
Вивчивши зміст наданого позивачем письмового доказу (відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків), враховуючи розмір визначеного в ухвалі про залишення позову без руху судового збору (908,00 грн.), суд першої інстанції правильно вказав на те, що розмір належного до сплати судового збору за подання позову не перевищує 5 відсотків  отриманого позивачем доходу за попередній рік, що відображений у відомостях контролюючого органу.
Суд зазначає, що обов`язок щодо надання до суду переконливих доказів, які свідчать про неможливість сплати судового збору покладений саме на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що надання таких доказів може бути підставою не лише для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки положення статті 133 КАС України передбачають і інший порядок вирішення питання щодо сплати судового збору, а саме: зменшення розміру належного до оплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Таких клопотань позивачем заявлено не було.
З огляду на наведене, та зважаючи на те, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору з огляду на наведені позивачем в клопотанні аргументи та надані на їх підтвердження докази.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За змістом частини 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України,суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Отже, з огляду на приписи наведених норм права та не виконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху у встановлений судом строк, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обгрунтованість висновків суду першої інстанції, що позовна заява має бути повернута позивачеві.
З огляду на викладене, враховуючи те, що повернення позову не позбавляє ОСОБА_1 процесуальної можливості повторно звернутися до суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.315, ст.ст.316 321, 322, 325 КАС України, суд, -     
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року по справі №215/3248/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строки. які визначено ст..329 КАС України.

          Повний текст судового рішення складено 18.11.2021.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк