КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                         Доповідач - Ратнікова В.М.
22-ц/824/15244/2021             
                                      
                                       П О С Т А Н О В А
 
                            І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
         м. Київ                                                                                                   Справа № 755/9323/21

02 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                         - Савченка С.І.
                                    - Левенця Б.Б.
при секретарі             - Верес Ю.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» Норець Ніни Олексіївни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Марфіної Н.В.,   у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
 
в с т а н о в и в:
 
07 червня 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що з 11.01.2018 року по 05.05.2021 року він працював на підприємстві відповідача, займаючи посаду заступника начальника технічного відділу управління з експлуатації департаменту технічного обслуговування. Наказом №133/ос від 05.05.2021 року його було звільнено із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з відсутністю на робочому місці без поважної причини. 
Зазначає, що 04.05.2021 року він звернувся за наданням медичної допомоги до ТОВ «Центр відновлення організму «Ребут», де медичними працівниками йому був встановлений діагноз: «гостре отруєння невідомою речовиною; гіпертонічний криз» та направлено на стаціонарне лікування для подальшого отримання лікувальної терапії до 09.05.2021 року. 
Вважає, що 05.05.2021 року він був відсутній на своєму робочому місці з поважних причин, а тому наказ про припинення трудового договору вважає незаконним. Строк, що сплив із дати звільнення 05.05.2021 року до дня поновлення на роботі є періодом вимушеного прогулу, при цьому середня  заробітна плата, нарахована  за два місяці роботи, склала 23792,26 грн., а середній заробіток дорівнює 1160,60 грн.
З огляду на вище викладене, просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» № 133/ос від 05.05.2021 року, поновити його на посаді заступника начальника технічного відділу управління з експлуатації департаменту технічного обслуговування в ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» та стягнути з ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на його користь  середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05.05.2021 року.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київ - Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.
Наказ керівника Приватного акціонерного товариства «Київ - Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» №133/ос про припинення трудового договору (контракту) від 05.05.2021 року визнано незаконним та скасовано.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника технічного відділу управління з експлуатації департаменту технічного обслуговування Приватного акціонерного товариства «Київ - Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» з 05.05.2021 року.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Київ - Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 94008 грн. 60 коп. з урахування обов`язкових податків та зборів.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Київ - Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 908 грн. 00 коп.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 01 жовтня 2021 року представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» Норець Ніна Олексіївна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 вересня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київ - Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» відмовити повністю.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що 05 травня 2021 року на імя в.о. голови правління ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» ОСОБА_10 надійшла службова записка № 2110вн. начальника технічного відділу управління з експлуатації департаменту технічного обслуговування ОСОБА_9, в якій зазначалось, що заступник начальника технічного відділу управління з експлуатації департаменту технічного обслуговування ОСОБА_8 не з`явився на роботі 05 травня 2021 року, про свою відсутність на роботі ОСОБА_1 ні його, ні відділ кадрової роботи та мотивації персоналу не попередив, на телефонні дзвінки не відповідав. 
На підставі зазначеної доповідної записки 05 травня 2021 року о 15 год. 30 хв. було складено акт про відсутність позивача на робочому місяці. На підставі даного акту, керуючись ст. 43,147,149 КЗпП України було видано наказ № 07 від 05 травня 2021 року «Про дисциплінарне стягнення на ОСОБА_1 .  Згідно п. 3  вказаного наказу до ОСОБА_1 за одноразове грубе порушення трудової дисципліни застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогул без поважних причин.
Зазначає, що в табелі обліку робочого часу ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» за період з 01 травня 2021 року по 31 травня 2021 року відображено робочий день 05 травня 2021 року як прогул, а тому  наказом ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» № 133/ос від 05 травня 2021 року трудовий договір з ОСОБА_1 було припинено на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.
Вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував обставини справи, а саме те, що позивач був включений до списку застрахованих осіб ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» за договором добровільного медичного страхування № 1111/227/006095 від 25.08.2020 року із ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», проте позивач звернувся за медичного допомогою до приватного медичного закладу, який видав йому  лише довідку; відповідач не отримував від позивача жодної заяви, на підставі якої він законно міг бути відсутнім на роботі; позивач лише 11 травня 2021 року надав до відділу кадрів та мотивації персоналу виписку із медичної карти стаціонарного хворого Центру Відновлення організму «Ребут».
Стосовно дзвінків та смс- повідомлення від дружини позивача ОСОБА_2 на телефон начальника технічного відділу управління з експлуатації департаменту технічного обслуговування ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» ОСОБА_9, зазначає, що ОСОБА_3 не є начальником відділу кадрів відповідача та до його службових обов`язків не входить надання чи оформлення будь-  яких відпусток  працівникам, крім того, будь- які заяви від працівників пишуться  ними власноруч.
26 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 направив до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в якому зазначав, що його звернення за медичною допомогою до Центру відновлення організму «Ребут» з 04 травня 2021 року по 09 травня 2021 року не суперечить жодному нормативно- правовому акту України та жодним внутрішнім правилам ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту». 
З огляду на вище викладене, просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 вересня 2021 року без змін.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутностію.
Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» Мустафаєв Юсуф Нурі Огли  в судовому засіданні повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення  представника відповідача,   вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08 лютого 2021 року ОСОБА_1 було переведено на посаду заступника начальника технічного відділу управління з експлуатації департаменту технічного обслуговування на підставі наказу № 55/ос від 08 лютого 2021 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 10- 17)
05 травня 2021 року начальник технічного відділу ОСОБА_3 звернувся до в.о. голови правління ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» ОСОБА_14  з доповідною запискою в якій зазначав, що 05 травня 2021 року заступник начальника технічного відділу управління з експлуатації департаменту технічного обслуговування ОСОБА_1 не з`явився на роботі. Зазначав, що про відсутність на роботі  ні його, ні відділ кадрової роботи та мотивації персоналу ОСОБА_1   не попереджав. На телефонні дзвінки не відповідає. Вважав необхідним вжити заходів, щоб з`ясувати причину відсутності на роботі ОСОБА_1   та документувати її. (а.с. 47)
05 травня 2021 року о 15 год. 30 хв. начальник технічного відділу ОСОБА_3, провідний інженер технічного відділу ОСОБА_11, начальник управління з експлуатації ОСОБА_4 та в.о. головного інженера ОСОБА_5 склали акт про відсутність на робочому місці відповідно до якого, 05 травня 2021 року заступник начальника технічного відділу ОСОБА_1 був відсутній на роботі цілий день без попередження відсутності з 08 год. 00 хв. і до 15 год. 30 хв. (а.с. 47а)
Відповідно до наказу Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» від 05 травня 2021 року № 07 про дисциплінарне стягнення  ОСОБА_1 , заступник начальника технічного відділу управління з експлуатації департаменту технічного обслуговування ОСОБА_1 був відсутній на роботі 05 травня 2021 року. 
В.о. голови правління ОСОБА_12 було наказано: визнати для ОСОБА_1 , заступника начальника технічного відділу управління з експлуатації департаменту технічного обслуговування, день відсутності на роботі 05.05.2021 прогулами без поважних причин.  Позначити у табелі обліку використання робочого часу означений день відсутності ОСОБА_1 як прогул. Відповідальний - начальник технічного відділу ОСОБА_3 - застосувати до ОСОБА_1 за грубе порушення трудової дисципліни дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогули без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Заступнику начальника відділу кадрової роботи та мотивації персоналу ОСОБА_6 підготувати до 17 години 05.05.2021 року проект наказу про звільненя ОСОБА_1 , заступника начальника технічного відділу управління з експлуатації департаменту технічного обслуговування за прогули без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП). Датою звільнення та останнім днем роботи ОСОБА_7 визначити 05.05.2021 року. Довести цей наказ до відома всіх працівників, а осіб, зазначених у наказі, ознайомити під підпис. Контроль за виконанням наказу залишив за собою. (а.с. 48)
Відповідно до наказу Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» від 02 червня 2021 року № 09 про внесення змін до наказу від 05 травня 2021 року № 7 «Про дисциплінарне стягнення на ОСОБА_1 » викладено в новій редакції друге речення пунку 4.1. наказу від 05.05.2021 року № 07 «Про дисциплінарне стягнення на ОСОБА_1 » : « Датою звільнення та останнім днем роботи ОСОБА_1 визначити 05.05.2021.» (а.с. 49)
Наказом (розпорядженням) Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про припинення трудового договору (контракту) від 05 травня 2021 року № 133/ос заступник начальника технічного відділу ОСОБА_1 було звільнено на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Підставою звільнення стала доповідна записка начальника технічного відділу та акт про відсутність на робочому місці.
З наказом від 05 травня 2021 року № 133/ос ОСОБА_1 ознайомився 18 травня 2021 року. ( а.с. 6)
Відповідно до виписки Центру Відновлення організму «Ребут» із медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_1 знаходився в стаціонарі з 04 травня 2021 року по 09 травня 2021 року.
Короткий анамнез: пацієнт ОСОБА_1 поступив в ЦВО «Ребут» 04 травня 2021 року в тяжкому стані з симптомами отруєння невідомою речовиною та гіпертонічним кризом. Діагноз: гостре отруєння невідомою речовиною, гіпертонічний криз. (а.с. 7)
04 травня 2021 року дружина позивача ОСОБА_2 повідомила начальника технічного відділу Тисячного Володимира Ілліча засобами смс повідомлення, що її чоловік ОСОБА_1 погано себе почуває та просила оформити йому відпустку за власний рахунок до 07 травня 2021 року. В подальшому, 06 травня 2021 року ОСОБА_2 направила смс повідомлення ОСОБА_3 в якому повідомила, що ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні та надасть виписку. (а.с. 61-62)
11 травня 2021 року начальник управління документообігу та ІТ ОСОБА_13  звернувся до в.о. голови правління ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» ОСОБА_14 з доповідною запискою в якій зазначав, що 11 травня 2021 року ОСОБА_1 , якого звільнили 05 травня 2021 року з посади заступника начальника технічного відділу управління з експлуатації департаменту технічного обслуговування відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул без поважних причин), надав до відділу кадрів та мотивації персоналу виписку із медичної карти стаціонарного хворого ЦВО «Ребут». (а.с. 51)
Відповідно до довідки Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» від 18 травня 2021 року № 1972 про середню заробітну плату, виданої ОСОБА_1 , його заробітна плата в розрахонковому періоді становила: за березень 2021 року - 26 200,23 грн., відпрацьованих днів- 22; за квітень місяць 2021 року - 21 384,30 грн. відпрацьованих днів- 19.  Середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 1 160,60 грн. (а.с. 8)
З довідки Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» від 18 травня 2021 року № 1973, виданої ОСОБА_1 , вбачається, що   його дохід за період з 01.11.2020 року по 30.04.2021 року склав 157 884,06 грн. (а.с. 9)
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в частині поновлення на роботі, суд першої інстанції посилався на те, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні є поважною причиною відсутності його на роботі, а тому його звільнення за прогул без поважних причин є незаконним.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так  як він ґрунтуються на встановлених дійсних обставинах справи та вимогах матеріального права, з огляду на наступне.
Статтею 43 Конституції України закріплено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).
Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 своєї постанови від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).
У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року по справі №6-1412цс17 зазначено, що прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня. Невихід на роботу у зв`язку із самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, залишення роботи без попередження власника або уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника.
Для встановлення факту прогулу, тобто, факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Тобто, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі 05.05.2021 року.
Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п.1 ст.41, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступень тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника.
Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівників від роботи у зв`язку з тимчасовою працездатністю або перебування його у відпустці. Частиною 2 вказаної статті цього Кодексу встановлено, що дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Згідно ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Таким чином пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення, й правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
При цьому, згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15, при доведеності порушення працівником трудової дисципліни, не відібрання у нього письмових пояснень з приводу його відсутності на роботі не може бути підставою для визнання наказу про звільнення незаконним. Тобто, невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.
Визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення працівника з роботи  є не лише встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а  також встановлення поважності причин відсутності. Отже, роботодавець зобов`язаний не лише зафіксувати факт відсутності працівника на робочому місці, але також встановити період, протягом якого працівник був відсутній. Факт відсутності працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня (прогул) має бути належним чином зафіксований власником або уповноваженим ним органом задля того, аби унеможливити порушення трудових прав працівника та його безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Аналіз вказаних норм трудового права дає підстави для висновку, що дисциплінарні стягнення застосовуються у разі порушення саме трудової дисципліни, причому характер цього порушення визначає вид дисциплінарного стягнення. Адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного дисциплінарного проступку, які мають бути належним чином зафіксовані, роз`яснити ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, врахувати обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. При цьому, право обрання виду дисциплінарного стягнення є прерогативою адміністрації роботодавця.
Законодавством не визначено порядку фіксації прогулу роботодавцем чи іншими органами. Саме тому, будь-який акт чи службова записка вважатимуться такими, що не мають офіційного характеру. Факти, що викладені у відповідному акті чи доповідній записці повинні підтверджуватися також іншими доказами. Фіксування факту відсутності працівника на робочому місці - акт, складений безпосереднім керівником працівника і рапорт (доповідна записка) керівнику установи чи підприємства. Акт має підтверджуватись підписами не менше, як трьох осіб і містити в собі фіксацію часу протягом якого працівник був відсутній.
Також законодавством не визначено вичерпний перелік поважних причин відсутності на роботі. У справах у яких оспорюється законність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 04 травня 2021 року по 09 травня 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні у ТОВ " Центр відновлення організму " Ребут". Дружина позивача ОСОБА_2 04 травня 2021 року повідомила безпосереднього керівника позивача, що він погано себе почуває, з огляду на вище викладене суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що причина відсутності ОСОБА_1   на роботі  05.054.2021 року є поважною ( перебування на лікуванні), а тому його звільнення з роботи за прогул 05.05.2021 року  є незаконним.
Також за змістом ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Враховуючи  зазначене, колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції  про наявність  підстав  для скасування незаконного наказу Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» від 05 травня 2021 року № 133/ос про припинення трудового договору (контракту) з заступником начальника технічного відділу ОСОБА_1 ,  якого було звільнено на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин та про поновлення його на посаді заступника начальника технічного відділу управління з експлуатації департаменту технічного обслуговування Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» з 05 травня 2021 року.
Частиною 2 статті 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Пунктом 5 цього Порядку передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п. 8 Порядку).
Стягуючи з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції взяв за основу довідку про середню заробітну плату № 1972 від 18.05.2021 року з якої вбачається, що у березні 2021 року заробітна плата позивача становила 26 200,23 грн., у квітні 2021 року 21 384,30 грн. Виходячи з кількості робочих днів у березні та квітні 2021 року - 41 день, а також з середньоденного заробітку позивача в розмірі 1 160,60 грн., суд дійшов  вірного висновку про те, що розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 05 травня 2021 року по 01 вересня 2021 року (81 робочих днів) становить 94 008,60 грн.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу апеляційна скарга заперечень не містить.
Доводи апеляційної скарги про те, що  при ухваленні рішення суд  першої інстанції безпідставно не врахував  доводи відповідача про те, що позивач був включений до списку застрахованих осіб ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» за договором добровільного медичного страхування № 1111/227/006095 від 25.08.2020 року із ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна»,  проте  звернувся за медичною допомогою до приватного закладу, який видав лише довідку, а не листок непрацездатності, правильності висновків суду першої інстанції   про те, що позивач був відсутній на роботі  05.05.2021 року  з поважної причину- у зв`язку з тим, що перебував на лікуванні у ТОВ " Центр відновлення організму "  Ребут", так як законодавством не встановлено обов`язок громадянина  звертатись  за медичною допомогою лише до медичної установи з якою укладено договір добровільного медичного страхування. Отже, позивач був вільний у виборі медичної установи, до якої він міг звернутись для отримання медичної допомоги.
Доводи апеляційної скарги  про те, що дружина позивача ОСОБА_2 повідомила  про відсутність  позивач на роботі 05.05.2021 року начальника технічного відділу управління з експлуатації департаменту технічного обслуговування ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» ОСОБА_9, який не є начальником відділу кадрів, колегія суддів відхиляє, оскільки ОСОБА_3 є начальником технічного відділу управління з експлуатації департаменту технічного обслуговування ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» та безпосереднім керівником позивача і тому саме до нього, як безпосереднього керівника свого чоловіка ОСОБА_2 і звернулась із вказаним повідомленням.
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів  вважає, що  рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 вересня 2021 року ухвалено з дотриманням норм  матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» Норець Ніни Олексіївни.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» Норець Ніни Олексіївни залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку   до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

 
Повний текст постанови складено 03 листопада  2021 року.

 
 
Головуючий:                                                      Судді: