ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 р. 	Справа № 520/18989/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 01.04.21  по справі № 520/18989/2020
за позовом               ОСОБА_1  
до              Малоданилівської об`єднаної територіальної громади (Малоданилівська селищна рада) селищний голова О.Гололобов                      
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Малоданилівської об`єднаної територіальної громади (Малоданилівська селищна рада) селищний голова О. Гололобов (надалі також – відповідач), в якому просив:
1. Визнати протиправними дії Малоданилівської селищної ради щодо відмови в затвердженні проекту відведення земельної ділянки, яка міститься в листі за № 02-21/Г-1151 від 02.11.2020.
2. Зобов`язати Малоданилівську селищну раду розглянути на сесії Малоданилівської селищної ради питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства розташованих на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер 6322083000:04:001:0675.
3. Визнати незаконним та скасувати рішення XXXII сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради від 13.02.2020 № 42, яким скасовано рішення № 99 XXV сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради від 06.06.2019 «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту».
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що суд першої інстанції при його ухваленні дійшов висновків, які не відповідають дійсним обставинам справи, невірно застосував норми матеріального та процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, наведені ним у позовній заяві. Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не врахував доводів позивача, а безпідставно погодився з позицією відповідача. За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає,  що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, а оскаржуване рішення ухвалене у результаті всебічного, неупередженого та об`єктивного дослідження всіх матеріалів справи. За результатами апеляційного розгляду відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України), суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач - ОСОБА_1 , в 2019 році звернувся до відповідача - Малоданилівської селищної ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 
06.06.2019 відповідачем прийнято рішення № 99 ХХV сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради від 06.06.2019 "Про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту".
В подальшому позивач звернувся до сертифікованої організації для виготовлення відповідного проекту землеустрою.
31.01.2020 до Державного земельного кадастру внесено дані про сформовану земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер № 6322083000:04:001:0675, загальною площею 2 га, що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
Крім того, встановлено, що у зв`язку з необхідністю вжиття заходів щодо руйнування автомобільної дороги С211017 «Дергачі-П`ятихатки» вантажним транспортом, рішенням чергової XXV сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради від 06.06.2019 за № 120 «Про підтримання стратегії розвитку дорожнього господарства відносно будівництва суспільно необхідної об`їзної дороги навколо села Черкаська Лозова» (далі - Рішення чергової XXV сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради № 120 від 06.06.2019) селищною радою підтримано стратегію розвитку дорожнього господарства відносно будівництва об`їзної дороги навколо села Черкаська Лозова та погоджено схему вищезазначеної автомобільної дороги.
На виконання зазначеного рішення 07 червня 2019 року за № 02-19/1082 Малоданилівською селищною радою направлено листа Дергачівській районній державній адміністрації щодо надання розпорядження про розроблення детального плану території для визначення можливості будівництва об`їзної дороги. Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» головою Дерґачівської районної державної адміністрації видано розпорядження від 18 червня 2019 за № 298 «Про розроблення детального плану території за межами населених пунктів на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області» для визначення можливості будівництва об`їзної дороги навколо села Черкаська Лозова.
У подальшому, відповідачем при детальному вивченні схеми будівництва автомобільної дороги навколо села Черкаська Лозова відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виявлено наявність перетину майбутньої дороги з земельною ділянкою, дозвіл на розробку проекту відведення якої було надано ОСОБА_1 , у зв`язку з чим селищною радою прийнято рішення XXXII сесії VII скликання від 13.02.2020 за № 42 «Про втрату чинності рішення № 99 XXV сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради від 06.06.2019 «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту», про що було повідомлено ОСОБА_1 листом від 21.02.2020 за № 02-21/Г-216.
19.10.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, до якої долучив необхідний пакет документів. 
02.11.2020 селищною радою надано відповідь на лист позивача щодо затвердження проекту землеустрою, в якому було повторно повідомлено, що в зв`язку з необхідністю будівництва окружної дороги в с. Черкаська Лозова за межами населеного пункту на території масиву, селищною радою прийнято рішення XXXII сесії VII скликання від 13.02.2020 за № 42 «Про втрату чинності рішення № 99 XXV сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради від 06.06.2019 «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту».
Позивач, убачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що земельна ділянка з кадастровим номером 6322083000:04:001:0675 на теперішній час є в комунальній власності власника земельної ділянки, а отже дії Малоданилівської селищної ради щодо відмови в затвердженні проекту відведення земельної ділянки, яка міститься в листі за № 02-21/Г-1151 від 02.11.2020 та рішення XXXII сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради від 13.02.2020 за № 42, яким скасовано рішення № 99 XXV сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради від 06.06.2019 «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту», є законними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пунктів «а» та «б» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
За змістом частини 1 статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Згідно з частинами 8, 9 статті 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
За приписами частини 10 статті 118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Частиною 6 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.
Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:
1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;
2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);
3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;
4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;
5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.
Як убачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень жодного з рішень, що передбачені статтею 118 ЗК України, не прийняв.
За наслідками розгляду поданої заяви, 02.11.2020 відповідачем надано відповідь на лист позивача щодо затвердження проекту землеустрою, в якому було повторно повідомлено, що в зв`язку з необхідністю будівництва окружної дороги в с. Черкаська Лозова за межами населеного пункту на території масиву, селищною радою прийнято рішення XXXII сесії VII скликання від 13.02.2020 № 42 «Про втрату чинності рішення № 99 XXV сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради від 06.06.2019 «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту».
Проте, наданий відповідачем лист від 02.11.2020 не може бути оцінений судом як належна відмова у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність.
Таким чином, беручи до уваги те, що відповідачем не було прийнято рішення щодо заяви позивача про затвердження проекту відведення земельної ділянки, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача є зобов`язання Малоданилівської об`єднаної територіальної громади (Малоданилівська селищна рада), селищний голова О. Гололобов, розглянути на сесії Малоданилівської селищної ради питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області, та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер 6322083000:04:001:0675, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення XXXII сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради від 13.02.2020 № 42, яким скасовано рішення № 99 XXV сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради від 06.06.2019 «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту», колегія суддів зазначає таке.
Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.
Згідно з частиною десятою статті 59 Закону № 280/97-ВР, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Аналіз наведених положень Закону № 280/97-ВР дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.
Водночас, у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.
Цей принцип знайшов своє відображення й у статті 74 Закону № 280/97-ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.
Конституційний Суд України у Рішенні № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону № 280/97-ВР (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.
Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.
Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.
Аналіз наведених положень свідчить про можливість скасування органом місцевого самоврядування власного рішення, у той же час, реалізація зазначених повноважень можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема: відсутність факту виконання рішення, що скасовується; відсутність факту виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб`єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року по справі № 521/17710/15-а, а також Верховного Суду від 31.07.2020 у справі № 621/1349/17.
Враховуючи, що оскаржуване рішення XXXII сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради від 13.02.2020 № 42, яким скасовано рішення № 99 XXV сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради від 06.06.2019 «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту» є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпує свою дію фактом його виконання, а також те, що позивачем було розроблено технічну документацію на зазначену земельну ділянку, та те, що 31.01.2020 до Державного земельного кадастру внесено відомості про сформовану земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер № 6322083000:04:001:0676, загальною площею 2 га, що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, це рішення не може бути в подальшому скасоване органом місцевого самоврядування.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, та приймаються колегією суддів в якості належних.
Суд апеляційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Колегія суддів у цій справі також ураховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що всі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи сторін, оскільки судом були досліджені всі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно зі статтею 317 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, за умов неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового - про задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з того, що судові витрати, які були понесені позивачем під час розгляду справи, складаються з витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 4204,00 грн (1681,60 грн - за подання позовної заяви та 2522,40 грн - за подання апеляційної скарги), що підтверджується доказами про їх оплату (квитанціями № 2111-4209-1606-4474 від 12.10.2020, № 104 від 15.01.2021 та № 24252 від 01.05.2021).
Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат зі сплати судового збору, стягнувши з Малоданилівської селищної ради за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень 4204,00 грн на користь ОСОБА_1 . 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 по справі № 520/18989/2020 - скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії Малоданилівської селищної ради щодо відмови в затвердженні проекту відведення земельної ділянки, яка міститься в листі за № 02-21/Г-1151 від 02.11.2020.
Зобов`язати Малоданилівську селищну раду розглянути на сесії Малоданилівської селищної ради питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства розташованих на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер 6322083000:04:001:0675.
Визнати незаконним та скасувати рішення XXXII сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради від 13.02.2020 № 42, яким скасовано рішення № 99 XXV сесії VII скликання Малоданилівської селищної ради від 06.06.2019 «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Малоданилівської селищної ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін