П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/7373/21 
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В. 
          Суддя-доповідач:  Залімський І. Г. 

10 грудня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  03 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби оформлене протоколом від 04.03.2021 №31, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її брата - солдата ОСОБА_2 , смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі сімсот п`ятдесят кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року у зв`язку із загибеллю її брата - ОСОБА_2 під час виконання обов`язків військової служби, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 у задоволенні позову  відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.08.2021скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що до моменту призову ОСОБА_2 , позивач проживала з ним за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки, а також є близькими родичами, відмова у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця є протиправною. Також позивач зауважила, що судом першої інстанції не враховано докази спільного проживання позивача й ОСОБА_2 , зокрема, довідку від 18.09.2016 №509 про склад сім`ї позивача та довідку від 06.04.2018 №214 про спільне проживання позивача та її брата ОСОБА_2 , ведення ними спільного домашнього господарства та перебування позивача на повному матеріальному забезпеченні у її брата ОСОБА_2 .
Відповідач  подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що сестра загиблого, що є позивачем у справі, досягла повноліття, працездатна, у шлюбі не перебувала, дітей не має і не перебувала на утриманні свого брата. Крім того, судом не встановлено факт, що має юридичне значення, для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги, зокрема про ведення спільного побуту та наявність взаємних прав та обов`язків, а також про наявність  права позивача на отримання одноразової грошової допомоги. 
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Встановлено, що ОСОБА_1 є сестрою загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .
В квітні 2014 року   ОСОБА_2 був призваний до Збройних Сил України по мобілізації, відповідно до наказу Командира військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2014 №116 зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначений на посаду навідника зенітного ракетного взводу 1 механізованого батальйону.
Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2017 року у справі №290/762/16-ц оголошено ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим. 
Згідно копії свідоцтва про смерть від 10.05.2017 серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 33.03.2018 року №606 встановлено, що смерть солдата ОСОБА_2 1982 року зародження, підтверджена свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , яке видане 10 травня 2017 року Романівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, - так, пов`язана із захистом Батьківщини.
У квітні 2018 позивач подала заяву про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її брата - солдата ОСОБА_2 смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини.
Відповідно до витягу з протоколу засідання  комісії Міністерства оборони України від 04.03.2021 №31 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Відмова мотивована тим, що ОСОБА_1 досягла повноліття, працездатна, у шлюбі не перебувала, дітей не має і не перебувала на утриманні свого брата. Крім того, судом не встановлено факт, що має юридичне значення, для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги, зокрема про ведення спільного побуту та наявність взаємних прав та обов`язків, а також про наявність  права позивача на отримання одноразової грошової допомоги.
Позивач не погодилась із вказаною відмовою, а тому звернулася до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не є членом сім`ї ОСОБА_2 у розумінні Сімейного кодексу України, а тому не має права на отримання одноразової грошової допомоги одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) ОСОБА_2 .
Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України   передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до  статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"  виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного падку, що мали місце в період проходження ним військової служби.
Пунктом "а" ч. 1 ст. 16-2 Закону №2011 визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, зокрема, 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.
У відповідності до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Частиною 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2013 №975 (Порядок № 975).
Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Згідно з пунктом 4 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала: 1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.
Частиною першою статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено підстави, за якими призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
Нормами цієї статті визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Аналогічні положення містяться в пункті 19 Порядку № 975.
Перелік підстав для відмови у виплати одноразової грошової допомоги визначений пунктом 19 Порядку № 975 є виключним та не підлягає розширеному тлумаченню.
Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним основним осередком суспільства, її складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Встановлено, що згідно довідки від 18.09.2016 №509 склад сім`ї ОСОБА_1 наступний: брат - ОСОБА_2 , брат - ОСОБА_3 , сестра - ОСОБА_4 , племінниця - ОСОБА_5 . Всі члени сім`ї проживають та зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач зазначає, а відповідач не заперечує, що всі особи, які є членами сім`ї ОСОБА_2 , окрім позивача, подали до відповідача відмови від отримання грошової допомоги.
У довідці №214 від 06.04.2018 зазначено про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсно є рідними братом та сестрою, вони проживали разом в одному будинку та вели спільне домашнє господарство, також вказано, що ОСОБА_1 знаходилась на повному матеріальному забезпеченні.
Таким чином, за життя ОСОБА_2 спільно проживав, був пов`язаний спільним побутом, мав взаємні права і обов`язки зі своєю сестрою - ОСОБА_1 , тобто був членом її сім`ї.
При цьому, апеляційний суд критично оцінює мотиви неврахування судом першої інстанції вказаних довідок.
Так, суд першої інстанції вказав, що зазначені довідки видані у 2016 та 2018 роках, а згідно наданих до позову доказів, зокрема, рішення Романівського районного суду від 19.04.2017 у справі №290/762/16-ц, слідує, що ОСОБА_2 був призваний до Збройних Сил України у квітні 2014 року. У липні 2014 року направлений для безпосередньої участі в антитерористичній операції, після чого вважався зниклим безвісти. Отже, станом на дату видачі вказаних довідок ОСОБА_2 не міг вести спільне господарство у с. Ягодинка з позивачем адже у квітні 2014 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 звідки відряджений для безпосередньої участі у антитерористичній операції, тому вказані докази суд оцінює критично. Крім того, позивач 1980 р.н., є повнолітньою та працездатною особою. Докази того, що перебувала на утриманні свого брата позивач не надала.
Однак, судом першої інстанції не враховано, що факт видачі зазначених довідок у 2016 та 2018 роках не спростовує факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ведення ними спільного побуту до моменту призову ОСОБА_2 . Доказів протилежного відповідачем не надано. До того ж, формулювання у довідці №214 від 06.04.2018 "проживали та вели спільне господарство" вказує на засвідчення факту, який передував видачі довідки.
Верховний Суд у постанові від 23.09.2019 у справі №279/2014/15-ц зауважив,  що факт проходження військової служби, реєстрація та постійне проживання у військовій частині не можуть свідчити про те, що сторони не перебували у фактичних сімейних відносинах, не вели спільний бюджет та господарство, оскільки вказують лише на виконання особою військового обов`язку.
Отже, після призову ОСОБА_2 у 2014 році він не перестав бути членом сім`ї ОСОБА_1 . 
З урахуванням наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 є членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 , а тому має право на призначення одноразової грошової допомоги згідно ч.1 ст.16-2 Закону №2011. Відповідно, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для призначення та виплати ОСОБА_1 як сестрі померлого ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги.
У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 2270 грн, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Адміністративний позов задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби оформлене протоколом від 04.03.2021 №31, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її брата - солдата ОСОБА_2 , смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини .
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі сімсот п`ятдесят кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року у зв`язку із загибеллю її брата - ОСОБА_2 під час виконання обов`язків військової служби, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судовий збір у сумі 2270 грн. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Сушко О.О.