ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року 
м. Київ

Справа №  904/2373/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю.,
секретар судового засідання - Астапова Ю. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М. С. Грушевського" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.09.2021 (колегія суддів: Вечірко І. О., Кузнецов В. О., Мороз В. Ф.) та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 (суддя Назаренко Н. Г.) у справі
за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім.    М.С.    Грушевського" до 1. Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ Агро" про визнання недійсним договору оренди приміщення від 01.02.2020, 
за участю представників:
третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Целік    В.    В.,
відповідача-1 - не з`явилися,
відповідача-2 - не з`явилися,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.          Товариство з обмеженою відповідальністю "НФМ Агро" (далі - ТОВ "НФМ Агро") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") про (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог):
-          визнання протиправними дій АТ КБ "Приватбанк" щодо обмеження переважного права ТОВ "НФМ Агро" на користування приміщенням за адресою: вул. Набережна Заводська, 9, м. Дніпро, площею 1 228,9 м2;
-          визнання за ТОВ "НФМ Агро" переважного права на укладення договору оренди вищевказаного приміщення на новий строк;
-          зобов`язання відповідача укласти з позивачем договір оренди приміщення площею 1228,9 м2 на умовах, визначених проектом договору оренди;
-          визнання договору оренди приміщення укладеним на новий строк в редакції, запропонованій позивачем.
2.          Позов обґрунтовано тим, що 01.04.2020 ТОВ "НФМ Агро" повідомило АТ КБ "ПриватБанк" про намір використовувати надалі орендоване приміщення та скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк. До повідомлення було додано проект договору оренди. Натомість АТ КБ "ПриватБанк" фактично не визнало переважного права позивача на оренду приміщення та до цього часу не уклало з ТОВ "НФМ Агро" договір оренди.
3.          АК КБ "Приватбанк" звернулося до суду із зустрічним позовом до ТОВ "НФМ Агро" про усунення перешкод у користуванні власністю.
4.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М.С.    Грушевського" (далі - ТОВ "Товариство освіти ім. М.С. Грушевського") звернулося до суду із позовною заявою про вступ у справу як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в якій просило визнати недійсним договір оренди приміщення, розташованого за адресою: м.    Дніпро, вул. Набережна Заводська, 9, площею 1228,9 м2, укладений 01.02.2020 між ТОВ "НФМ Агро" та АТ КБ "ПриватБанк".
5.          Заява обґрунтована тим, що правочин, на підставі якого до АТ КБ "ПриватБанк" перейшло право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 9 - договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 29.12.2014 визнано судом недійсним, відповідно цей правочин не створює жодних юридичних наслідків та унеможливлює розпорядження АТ КБ "ПриватБанк" вказаним нерухомим майном, у тому числі шляхом передачі його в оренду ТОВ "НФМ Агро".
6.          Заявник вважає, що договір оренди спірного приміщення укладено з порушенням частини другої статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки АТ КБ "ПриватБанк" як сторона правочину не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення такого правочину, що підтверджується рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2021 у справі № 904/5314/20(904/764/21).
Короткий зміст судових рішень
7.          Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 позовну заяву ТОВ "Товариство освіти ім. М. С. Грушевського" і додані до неї документи повернуто без розгляду.
8.          Повертаючи позовну заяву без розгляду, місцевий господарський суд виходив з того, що позов ТОВ "Товариство освіти ім. М. С. Грушевського" не відповідає вимогам статті 49 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки він не пов`язаний з первісним позовом у межах справи № 904/2373/20 та за правилами господарського судочинства не підлягає розгляду як позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Враховуючи, що ТОВ "Товариство освіти ім.    М.    С.    Грушевського" як третя особа звернулося з позовом, вимоги за яким не є тотожними вимогам за первісним позовом, суд дійшов висновку, що такий позов має бути повернутий без розгляду на підставі частини шостої статті 180 ГПК України.
9.          Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.09.2021 ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги
10.          ТОВ "Товариство освіти ім. М. С. Грушевського" у касаційній скарзі просить ухвалу та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення питання щодо прийняття позовної заяви.
11.          Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема статті 49 ГПК України.
12.          Скаржник зазначає, що оскільки правочин, на підставі якого до АТ КБ "ПриватБанк" перейшло право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 9 - договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 29.12.2014 визнано судом недійсним, відповідно цей правочин не створює жодних юридичних наслідків та унеможливлює правомірність розпорядження АТ КБ "ПриватБанк" вказаним нерухомим майном, у тому числі шляхом передання його в оренду ТОВ "НФМ Агро". Таким чином, договір оренди зазначеного приміщення, укладено 01.02.2020 між ТОВ "НФМ Агро" та АТ КБ "ПриватБанк" з порушенням частини другої статті 203 ЦК України, оскільки АТ КБ "Приватбанк" як сторона правочину не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності для його укладення. 
13.          Скаржник наголошує, що позовні вимоги ТОВ "Товариства освіти ім.    М.    С.    Грушевського" як третьої особи із самостійними вимогами пов`язані єдністю предмета спору із позовом ТОВ "НФМ Агро" та відповідають суб`єктному складу та часовому критерію.
14.          Скаржник також посилається на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод щодо того, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
15.          АТ КБ "ПриватБанк" у відзиві просить касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення попередніх судових інстанцій - без змін. Також наголошує, що позов ТОВ "Товариство освіти ім. М. С. Грушевського" суперечить приписам статті 49 ГПК України, оскільки заявлений не щодо предмета позову у цій справі. Так, ТОВ "Товариство освіти ім.    М.С.    Грушевського" подало позов щодо визнання недійсним договору оренди від 01.02.2020, а позов ТОВ "НФМ Агро" стосується наявності у нього можливості укласти договір оренди на новий строк.
Позиція Верховного Суду
16.          Відповідно до положень частин першої, другою статті 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.
17.          Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі № 916/542/18, позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення частини п`ятої статті 49 та частини четвертої статті 180 ГПК України. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 зазначеного Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.
Згідно з частинами другою, третьою статті 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.
Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду із первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження із первісним позовом ухвалою суду.
Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.
18.          При цьому позовні вимоги третьої особи можуть допускатися судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, лише у випадках, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, яка спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні статті 49 ГПК України, а має бути здійснена через подання самостійного позову (схожа за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2019 у справі №    910/12463/18, від 27.09.2019 у справі № 904/323/19).
19.          За матеріалами справи, між сторонами за первісним позовом спір виник щодо визнання протиправними дій АТ КБ "ПриватБанк" стосовно обмеження переважного права ТОВ "НФМ Агро" на користування     приміщенням; визнання за ТОВ "НФМ Агро" переважного права на     укладення договору оренди на новий строк; зобов`язання АТ КБ "ПриватБанк" укласти з ТОВ "НФМ Агро" договір оренди приміщення на умовах, визначених проектом договору оренди; визнання укладеним договору оренди майна, за зустрічним позовом  - щодо усунення перешкод в користуванні майном.
20.          Разом з тим предметом позову ТОВ "Товариство освіти ім.    М.    С.    Грушевського" є визнання недійсним договору оренди приміщення, тобто позовні вимоги не містять самостійних вимог щодо предмета спору у даній справі за первісним та зустрічним позовами у розумінні положень статті 49 ГПК України.
21.          З огляду на викладене суди дійшли правильного висновку про повернення без розгляду позовної заяви ТОВ "Товариство освіти ім.    М.    С.    Грушевського" як третьої особи із самостійними вимогами на підставі частини шостої статті 180 ГПК України.
22.          Щодо аргументу скаржника про порушення судами його права на доступ до правосуддя, колегія суддів зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Пелевін проти України" (Pelevin v. Ukraine), заява № 24402/02, § 27, 20.05.2010).
23.          Тобто, право на подачу позовів третіми особами, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, у справі, яка вже розглядається не є безумовним, а тому встановлення законодавцем порядку подачі таких позовних заяв не є обмеженням в отриманні судового захисту. Процесуальні обмеження зазвичай запроваджуються для забезпечення ефективності судочинства і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб, що є передбачуваними для учасників судового процесу виходячи із наведених вище конкретних норм ГПК України.
24.          Колегія суддів звертає увагу, що ТОВ "Товариство освіти ім.    М.    С.    Грушевського" не позбавлене права звернутися до суду із самостійним позовом.
25.          Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки обставин, встановлених судами при розгляді справи, що виходить за межі касаційного провадження.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
26.          Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
27.          З огляду на викладене ухвала місцевого господарського суду та постанова апеляційної інстанції мають бути залишені без змін.
Судові витрати
28.          Судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України,  Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Товариство освіти ім. М. С. Грушевського" залишити без задоволення.
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.09.2021 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 у справі № 904/2373/20 залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          Є. В. Краснов

Суддя                                                                                          Г. М. Мачульський

Суддя                                                                                          В. Ю. Уркевич