П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/13288/21	
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:
В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:
- визнати дії відповідача ГУ ПФУ в Одеській області щодо зарахування при обліку коефіцієнту заробітної плати позивачу періоди з 01.03.2003 року по 31.03.2003 року, з 01.04.2003 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 31.08.2006 року протиправними;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області перерахувати з 11.05.2010 року з урахуванням проведених виплат без врахування для обчислення пенсії заробітної плати (доходу) за періоди з 01.03.2003 року по 31.03.2003 року, з 01.04.2003 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 31.08.2006 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 року позов повернуто без розгляду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року позовна заява була залишена без руху, а позивачу було надано строк на усунення недоліків шляхом надання до Одеського окружного адміністративного суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.
11.08.2021 року представником позивача на виконання ухвали суду від 02.08.2021 року подано заяву, в якій представник зазначає, що незважаючи на те, що призначення пенсії позивачу відбулося в травні 2010 року, про порушене право на отримання пенсії в іншому, ніж виплачує орган ПФУ розмірі пенсіонер дізнався 29.10.2020 року, коли отримав аналітико-правовий висновок від адвоката за результатами проведеного аналізу його (пенсіонера) пенсійної справи. 18.01.2021 року позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду (справа №420/698/21) з аналогічним предметом позову та до такого ж відповідача як в даній справі №420/13288/21. 25.01.2021 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду позовну заяву по справі №420/698/21 було повернуто без розгляду, у зв`язку з тим, що адвокат позивача звернулась до суду з позовом, свідомо надаючи при цьому платіжне доручення про сплату судового збору, яке вже подавала разом з іншим адміністративним позовом, та кошти за яким суд повернув позивачу на підставі її ж заяви. 28.04.2021 року П`ятим апеляційним адміністративним судом було винесено постанову про залишення апеляційної скарги без задоволення, a ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року без змін. 15.07.2021 року постановою Верховного суду було вирішено касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року залишити без змін. Позивач вважає, що його намір скористуватися своїми процесуальними правами щодо оскарження ухвали суду є поважною причиною для поновлення процесуального строку, встановленого Законом.
Розглянувши вказану вище заяву, суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу від 25.08.2021 року про повернення позовної заяви без розгляду.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому, в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Також суд першої інстанції послався на висновок Верховного Суду викладений у постанові від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19.
Колегія суддів погоджується з такою позицією першої інстанції, виходячи з наступного.
Предметом позову є правомірність призначення Відповідачем в травні 2010 року пенсії позивачу із зарахуванням коефіцієнту заробітної плати за періоди з 01.03.2003 року по 31.03.2003 року, з 01.04.2003 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 31.08.2006 року.
Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У справі №240/12017/19 Верховний Суд відступив від висновків Верховного Суду у інших справах щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави та сформулював новий правовий висновок, згідно з яким:
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду зазначила, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду звернула увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.
Верховний Суд наголосив, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Верховний Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Як зазначено вище, пенсія позивачу була призначена у травні 2010 року, і в позовній заяві позивач вказує на те, що його право на отримання пенсії у більшому розмірі було порушено саме з моменту призначення пенсії, тобто з травня 2010 року, однак з даним позовом позивач звернувся до суду лише у липні 2021 році, тобто більш ніж через 11 років.
Колегія суддів не погоджується з доводами позивача про поважність пропуску ним строку звернення до суду внаслідок отримання ним 29.10.2020 року аналітико-правового висновку від адвоката за результатами проведеного аналізу його пенсійної справи, оскільки отримання такого висновку не є тією обставиною, які є об`єктивно непереборно, не залежить від волевиявлення особи та пов`язана з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Джабурія О.В.    Вербицька Н. В.